For best IPTV provider, please visit: WWW.IPTV.CAT For best IPTV provider, please visit: WWW.IPTV.CAT
Jag har en saga att berätta.
Det är en julsaga.
Jag heter Kate.
Det där är jag för 20 år sen.
Direkt efter college fick jag ett jobb på en fantastisk arkitektfirma i Boston.
Jag skulle förändra världen.
Sen förändrades min värld när jag dansade på en fest
med en läkarstudent vid namn Everett. Vi var besatta av varandra!
Den där första kärleken-känslan när man inte ens kan tänka...
Vi har alla varit där.
Så när Everett åkte hem för att starta sin mottagning
följde jag förstås med
till hans magiska hemstad som heter Winterlight.
Det är som om han växte upp i en snöglob.
Det var för svårt att ge sig av.
Vi gifte oss, fick barn,
och jag upptäckte att småstadsläkare är gifta med sina jobb.
Det var som att vara en ensamstående mamma med en vigselring.
Och min karriär som arkitekt?
Överraskning! Jag blev hantverkare istället.
Barnen växte upp.
Everett och jag växte isär.
Vi hade inte kul längre.
Och hela den där "Jag ska förändra världen"-grejen?
Förresten, låt mig visa er vad som hände.
Okej, så ni är säkra på att ni vill skilja er?
- Japp. - Absolut.
Som Winterlights borgmästare och er vän tror jag att ni begår ett misstag.
Skilsmässa innebär inte att vi inte är ett lag.
Juridiskt sett gör det det.
Vi kallar det inte ens "skilsmässa". Vi tillämpar "medvetet frigörande".
Ja, vi har varit separerade i månader nu, och vi är lyckligare.
Det är ett hälsosammare sätt att avsluta ett äktenskap.
Kan vi ligga lågt med det? Du vet hur folk är i den här stan.
- Tack. - Muffins?
Man ska inte skilja sig på tom mage.
- Fint. - Tack, Buck.
Hörde du inte? De kallar det "medvetet frigörande".
- Oj. - Vad är så roligt?
- Jag trodde ni skulle skiljas? - Nej. De tillämpar "medvetet frigörande".
Jaså minsann?
Hörni, att skiljas måste inte vara hemskt.
- Jo, det måste det. - Det här är vår första jul som separerade,
men vi ska ändå tillbringa den tillsammans.
- Ja. - Som en familj. Normalt.
Ja. Vi ska göra alla traditioner som familjen Holden brukar göra.
Vi ska äta julmiddag
och alla måltider tillsammans i Moderskeppet.
Man måste jobba på det.
Vi ska utöva total ärlighet och inleda alla våra meningar med...
"Jag känner... "
Herregud!
Nej!
Förlåt att jag är sen. Jag fastnade på en husvisning.
Hej!
Det var ett minihus, så inte för alla. Ingen över 150 cm.
- Åh. - Hur gick mötet med Christina?
Det var nästan en offentlig tillställning.
Men det får man väl räkna med om man skiljer sig på ett fik?
Har du berättat för Everett att du ska flytta?
Inte direkt.
Jag trodde att ni hade en total ärlighetspolicy?
Ja! Men inte om det här. Jag berättar inte för barnen heller.
Det här är vår sista jul i det här huset, och jag vill att den ska vara lycklig.
Att du ska sälja Moderskeppet är ofattbart.
April, jag har ett jobb som väntar på mig. Du måste stötta mig.
Du ber mig att vara osjälvisk. Det är mycket att begära!
Jag har varit fast i den här stan i halva mitt liv! Och vad har jag gjort?
Uppfostrat barn?
Krossat glastaket i hantverkarvärlden?
Ja, och byggt maskodlingar i utbyte mot bakverk.
Gabe går ut high school i år, och Sienna går redan på college.
Det här är min chans att ta mig härifrån.
Tomtens små nissar är här!
- Bjöd du in Everetts pappor? - Självklart. Vi har gemensam vårdnad.
Hej!
- Där är vår Katie! - Katie-patejti.
Hej.
- April, häll upp. - Absolut.
Jag visste inte vad ni skulle laga, så jag tog med en sötpotatisgryta.
Vad snällt. Nu har vi två.
- Åh. - Försök aldrig överträffa Kate på julen.
Eller påsken.
- Hej farfäder! - Hej!
- Kul att se er. - Gabe, du är längre varje gång vi ses.
- Ja. - Verkligen?
Det är nog ni som blir kortare.
- Därför gillar ingen tonåringar. - Jaså?
Åh.
De är här om några minuter.
- De? - Ja, vänta du bara!
Okej.
Behöver du hjälp?
- Åh, raring! - Hej!
Hej. Okej...
- Hej! - Hej.
- Hej Nigel. - Hej!
Trevligt. Åh...
- Hej. - Åh.
Okej.
Nigel, du känner min mamma, Kate.
Det här är mina farföräldrar, Mike och Daryl.
- Hej! - Hej.
- Det här är min gudmor, April. - Hej.
Och det här är min stora lillebror, Gabriel.
Det här är Nigel.
- Hej! - Hej Nigel.
Trevligt att träffa er. Jag önskar att jag hade med mig nåt.
Vänta, det gjorde jag. En trollstav! Accio julmagi!
Så du har en trollstav?
- Ja. - Det har han.
Jag förtrollade denna vackra dam med den.
Åh.
Wingardium leviosa!
- Wingardium levi... - Okej.
Nu går vi in.
- Okej. - Det var bra.
Behöver du hjälp?
- Han fixar det. - Jag klarar mig.
Jag blir häpen över hur mycket ni liknar varandra
Alla säger det, men jag ser det inte. Vi är helt olika.
Nigel, går du också på Oxford, eller nån annanstans?
- Nej. Nigel går inte på college. - Mamma...
Han gör inte det.
Jag såg vapenskölden på din jacka. Vad står det? "Griffin-duff"?
Gryffindor.
Ja, Nigel jobbar heltid som Harry Potter-guide.
Är det ett jobb?
- Tydligen. - Han är bra på det.
Ja, jag är bäst. Jag talar ormspråk.
Sienna säger att ni har några ovanliga jultraditioner?
Ja, som jag bojkottar i år.
Det är din grej, mamma. Ha det så kul. Okej?
Varsågod.
- Vad är det för traditioner? - Vi ger varandra handgjorda julklappar.
Ja, handgjorda presenter kommer från hjärtat.
Till skillnad från riktiga presenter från Amazon.
Och Kate köper inget julpynt. Det är bara popcorn och kottar.
Vi gör julpynt från återvunna och upphittade föremål.
- Fåglarna då? - Jag älskar fåglarna.
Vi gör origami-fåglar
och skriver nåt vi är tacksamma för på var och en av dem.
Det låter briljant.
- Det är ett sätt att uttrycka det. - "Pinsamt" är ett annat.
- Boken då? Det är inte konstigt. - Sant.
På julafton läser mamma och pappa ur vårt familjealbum.
- Åh. - Det är gulligt.
På tal om Everett. Han hälsar. Han fick en patient i sista minuten.
- Det låter som Betty. Jobbet kommer först. - Vem är Betty?
Mina föräldrar kallar varandra Betty och Al. Fråga inte.
Jag ser fram emot att träffa honom. Och hans nya flickvän.
- Va? - Va?
- Aj! Varför sparkade du mig?
Säg det inte högt.
- Hon tittar på mig. - Titta bort.
Kate, jag har läst om geotermisk energi.
- Jag vill höra vad du tycker om det. - Nej. Nigel?
Nigel, jag kan fortfarande se dig.
Nigel?
Nigel, gör det inte.
Snacka.
- Har pappa inte berättat? - Berättat vad?
Att han dejtar nån.
Nej, jag träffade honom nyss. Om han dejtade nån hade han sagt det.
Okej, så Everett dejtar nån. Än sen?
- Visste ni om det? - Vi råkade få reda på det.
Vi fick lova att hålla tyst, vilket du vet att jag avskyr.
Och ni två visste?
Jag listade ut det. Det fanns många ledtrådar.
- Farföräldrarna berättade. - Det gjorde vi inte!
Jag må ha sagt nåt. Också av misstag.
Ja, nej... Ät er lunch.
Jag måste göra en sak. Ursäkta mig.
Vi ska prata om det här när jag kommer tillbaka.
- Hon åker. - Jag borde ha berättat för henne.
- Dejtar du nån? Vi har knappt separerat! - Al, jag har en patient.
- Och nio månader är knappt. - Dina pappor visste. Barnen visste.
Till och med Siennas konstiga pojkvän visste.
Jag visste!
Jag ska klä på mig.
Jag ville inte att du skulle få veta så här.
Jag hittade inte rätt tillfälle att berätta.
Jag känner... att när du inte är ärlig mot mig
kan jag inte lita på dig.
Jag känner att jag har varit ärlig mot dig om allt förutom det här.
Jag fick inte ut orden, Al, och...
...jag är ledsen.
Det är okej.
Nu går vi vidare.
- Berätta om henne. - Hon heter Tess.
Hon hade lite ärenden här.
Hon skulle handla, halkade på isen, stukade foten,
och hon behövde en läkare.
Jag är läkaren.
Så du bröt mot några etiska regler och började dejta henne?
- Det är inte ens en gråzon. - Är det inte en gråzon?
- Nej. - Åh.
- Nej. - Okej.
Tack för uppriktigheten.
Jag ser fram emot att träffa henne.
Bra.
Jag hade mina tvivel när Buck berättade om ert "medvetna frigörande"...
- August, vill du ha en till... - Det är bra. Tack ändå. Hejdå Kate.
Du borde slänga upp lite glitter där för att piffa till det lite.
Värmen har lagt av igen. Jag har oflyt med värmen och makar.
Vill du installera en värmepump?
- Vad är det? - En kompressor.
- Den använder termodynamik... - Oj! Varning för Kates svåra ord.
Jag har slutat lyssna.
Vill du komma in och dricka te medan jag förklarar termodynamik?
Te förstår jag mig på. Inte den där örtskiten.
Så, hurdan är hon?
Känner hela staden till det?
Jag är med i en bokklubb. Allt vi gör är att skvallra och dricka.
- Vi har inte läst en bok på tio år. - Jag har inte träffat henne.
Har du inte snokat på sociala medier? Vad är du för ett ex?
- Jag vill inte snoka. - Det säger vi alla, raring.
- Vi menar det aldrig. Vad heter hon? - Tess Wiley.
Det var så här jag hittade Herbs nya flickvän.
Fast jag kände knappt igen henne på riktigt.
Hon var ganska ful utan filter.
Åh. Bingo!
Är det hon Everett dejtar?
Är du säker?
Hon heter så.
Okej. Vad gör hon?
Hon skulpterar smör.
Det är en erkänd konstform i delar av världen.
De riktigt dumma delarna.
Tja, bra för henne.
Är det allt du har att säga? Hon är sorgligare än en gammal disktrasa.
- Jag är glad för Everetts skull. - Visst.
Det känns bra när de byter ner sig, visst?
Okej, material för att tillverka julpynt!
Jag har gjort två listor.
Och om ni är snabba bjuder jag på polkagrisar.
Jag älskar julen!
Toppen. Nu måste jag hitta honom.
De är gratis.
Okej. Gå, Gabe.
Kate?
- Hej. - Hej. Vad gör du här?
Vad menar du? Jag kommer hit fyra gånger om dagen.
Har du några söta små återvunna glasflaskor?
Jag vill göra min parfym i jul.
Och jag behöver spikar också.
Jösses. Vi har inget sånt. Jag måste beställa det.
- Du kan väl komma imorgon? - Har ni inga spikar?
- Nej. - De är i gång ett.
- Nej, jag flyttade dem. - Du uppför dig konstigt.
Jag flyttade dem nyss.
- Vart flyttade du dem? - Många köpte minihus...
- Du minns nog fel. - Nej.
- De är alltid i gång ett. - Kate, stanna!
Spikarna är säkert precis här.
Herregud.
Vem är det?
Kate.
Kate?
- Kate! - Jag är inte redo!
Hej Kate! Jag är Tess.
Everett har berättat så mycket om dig.
Hej!
Råkar du skulptera smör?
Skulptera...
Inte i de här kläderna i alla fall.
Jag är nog lite för uppklädd i en bygghandel.
Jag satt faktiskt i ett videosamtal när han släpade ut mig.
- Tja... - För att handla julpynt.
Ursäkta, jag måste gå och döda min gamla granne Doris.
Åh, du är också här.
Läget, pappa? Vem är det här?
- Tess, det här är Gabe. - Gabriel.
- Min son. - Den modiga brandmannen.
- Ja. - Okej, Gabe. Nu går vi.
- Men... - Mamma, har du sett...
- Åh, där är hon! - Pappa!
- Jösses. - Hej!
Vad kul att se dig! Jag har saknat dig.
Du måste vara Sienna.
Du läser ekonomi och ledarskap på Oxford, va?
- Du måste vara jättesmart. Hej. - Jättesmart? Oj. Är du...
Det här är Tess, och hon skulpterar inte smör, om du undrade.
- Jag har material! - Där är Nigel!
Där är han.
Kul att äntligen träffa dig.
- Åh, okej... - Jungfruns far.
Åh.
Åh. Det är okej.
- Det är okej. - Det är okej.
- Kul att träffas. - Trevligt.
Du måste vara Nigel.
Harry Potter-experten, eller hur?
"Du är en trollkarl, Harry!"
Vem är du?
- Det här är Tess. - Tess.
Skyldig!
Jag letade bara efter ett recept.
Visst.
Är du klar med din collegeuppsats?
- Nej. - Inte?
- Varför vill du bli av med mig? - Jag vill bara att du ska gå på college.
Du tror att college är den magiska biljetten härifrån, eller hur?
Vad är så dåligt med den här stan?
Tänk om jag trivs här?
- Vi ska inte diskutera det. - Okej.
Fixa bara din uppsats, okej?
God morgon.
- Gabe, är du redo? - Visst. Jag väntar i bilen.
Ta med en sån.
Ser man på.
Kan du prata med vår son om hans collegeuppsats
och hans stipendieansökningar?
Han vill bli brandman och rädda liv.
Kan du påminna mig om varför vi är emot det?
Vill du verkligen tjafsa med mig den här morgonen?
- Nej. - Det är ingen bra idé.
Jag instämmer. Du oroar mig.
Det känns som om du stressbakar.
- Har vi återhämtat oss från incidenten? - Jag kommer nog aldrig att återhämta mig.
Jag känner att vi alla borde äta middag ikväll.
- Med Tess? - Ja, med Tess.
Var skulle jag annars ha henne?
Jag vet inte. Där du hittade henne.
Okej, ja...
Jag känner att det är en bra idé.
Vi var väldigt obekväma inför barnen trots att vi borde uppföra oss normalt.
Bra. Jag känner för 19:30 hos mig.
- Jag känner att det funkar. - Jag känner för en av dina muffins.
Okej, jag känner att du verkligen gillar mina muffins.
HANTVERKARE HOLDEN VÄNTA INTE, RING KATE!
Det blir bara en middag, okej?
Sen börjar vi våra vanliga traditioner.
Jag vill prata med er.
Den här nya fasen i era föräldrars relation
kanske känns lite konstig, okej?
- Nej. - Tja...
Att se er pappa med andra människor kan bli svårt.
Jag ser honom med andra människor hela tiden.
- Jag med. - Va?
Nej, jag menar med nån annan än mig.
- Åh. - Pappa och jag har inte förändrats alls.
Vi är samma människor som tror på samma saker.
Vi tror bara på dem från olika hushåll.
- Du måste skämta. - Oj!
Vad gott.
Vad tycker ni om huset? Jag har alltid velat julpynta rejält.
Grattis. Jag hör hur polarisarna smälter.
Det här är så smaskens.
Jag älskar hämtmat. Jag kan inte laga mat.
- Det är jättegott. - Ja.
Tack.
Oj, du gillar verkligen gurka.
Nej, det är Betty som avskyr dem.
Ursäkta, varför kallar ni varandra Betty och Al?
Hon var den första miljöaktivist jag nånsin träffat,
och jag kallade henne Al på grund av Al Gore.
- Åh. - Ja.
Och den där Paul Simon-låten, ni vet.
You can call me Betty
Betty, you wanna call me?
Kalla mig Al
Oj! Du har en fin röst.
Vi drogs med, och det fastnade.
- Det är fånigt. - Nej, det är gulligt!
Jag hade en pojkvän som jag kallade "Missilen".
Men det var bara för att han arbetade inom flygvapnet.
- Ja. - Ja, visst.
Jag tycker att ni är fantastiska.
Jag har aldrig nån kontakt med mina ex.
Det är bara att ignorera, sluta följa, radera, upprepa. Borta!
Toppen. Bra att veta.
Försöker du bli av med mig?
- Nej. - Inte?
- Nej. - Ska jag gå?
Nej, jag är glad att du är här.
- Hur är vristen? - Vristen är bra.
Den har läkt helt sen innan thanksgiving.
- Har ni dejtat sen thanksgiving? - Typ.
Inte dejtat. Bara pratat.
- Ja, men mycket. - Mycket.
Väldigt mycket. I timtal varje dag.
Och när Everett först bjöd hit mig tyckte jag att det var lite konstigt, men...
Jag visste att jag behövde göra det.
Ja. Och hon har styrt sitt imperium från mitt köksbord sen dess.
- Imperium? - Det är en global ideell organisation.
Jag hjälper kvinnor starta egna företag. Jag försöker bara "göra nåt gott".
Oj, vad häftigt. Hur kom du in på det?
Åh, det är en lång historia. Men det bästa är nog
att hitta nåt man älskar och fokusera på det.
Fullt fokus!
Man får inte låta sig distraheras. Allt är med i mitt TED Talk.
- Där har vi det. - Oj!
Det är sant. Häromdagen drömde jag om att rensa avloppet,
och jag ville sluta, men jag fortsatte bara.
Och vet ni vad? Jag tror att jag gjorde stor skillnad
i duschens liv.
Jag minns nu. Everett sa att du är hantverkare.
Eller vad kallar du dig själv, Kate?
Mestadels generad, Tess.
Sluta. Nej...
Al är bokstavligen limmet som håller ihop Winterlight.
Absolut.
Jag vet inte vad den här stan skulle vara utan henne.
Sättet du säger "den här stan" på är så charmerande.
Det får mig att känna mig som i en amerikansk film.
Storstadstjejen kommer till en charmig vinterstad, blir kär...
Lite som i The Holiday.
Förutom att i den filmen var exfrun död.
Men du är inte död, och tack och lov, för det vore fruktansvärt,
och jag skulle avsky det.
Och jag...
Jag borde nog sluta prata nu.
- Det är okej. - Förlåt!
- Det är okej. - Så du bor i New York?
Ja, jag har en takvåning i New York
och en fin lägenhet i London när jag måste flyga över dammen,
som ni förresten alltid får låna. Den har ett toppenläge!
Den är två kvarter från Leadenhall Market,
där du förstås vet att de filmade...
- Diagongränden! Ja. - Diagongränden.
- Va? - Jag visste att du skulle gilla det.
- Fick du vara med på inspelningen? - Ja, flera gånger faktiskt.
Producenterna är vänner från skolan, så jag har tur.
Oj! Fem poäng till Hufflepuff!
Ja. Tack så mycket, trollkarlen!
Spoiler, Tess känner alla, och hon har gjort allt.
Förutom att fira jul med en stilig läkare och hans fantastiska barn.
Och det är när de inte är med dig förstås, som de borde vara.
Vi kommer faktiskt ägna oss åt en hel del speciella, kanske lite udda,
jultraditioner.
Vi kan också vara med
för jag har skjutit upp alla mina möten till imorgon bitti, så vi är lediga.
Vad synd.
Det är toppen, men i morgon bitti,
har jag en överraskning för barnen, så ni missar det.
Jag är så ivrig!
Ta-da!
Ny tradition!
Det här är mer än en granodling. De har ett tåg,
de har varm cider,
- foton med tomten! - Foton?
Nej. Foton med tomten? Är vi fem år?
Det är ironiskt. Alla tonåringar gillar det.
- Hashtag gaska upp er! Det är jul! - Måste det göras klockan åtta på morgonen?
Vi vill ha den bästa granen! Innan folkmassorna.
Ni ville ha en normal jul. Jag fixar det normala!
Så vi ska hitta en gran, och det blir kul!
Blir det det?
Gabe, se det som en skattjakt. Du älskar skattjakter.
Hitta en gran som har en bra form med plats runt grenarna.
- Som den där? - Klart!
Jag förstår inte.
Ni har alltid velat välja en gran på riktigt!
- Ta med en cider. - Ja, till mig med. Tack, mamma!
Jag kan stanna om du vill?
Okej.
Ho, ho, ho! God jul.
God jul. Kan du hjälpa mig med min gran?
Det beror på. Har du varit stygg eller snäll?
Tomten hjälper dig oavsett. Han är bara nyfiken.
Vad sägs om snäll om du hjälper mig och stygg om du inte gör det.
Tomten gillar svaret.
Så det blir levande julgran. Inte många kunder väljer dem.
Ni borde lyfta fram dem.
Ett levande träd kan binda massvis av koldioxid under dess livstid.
De är grymma.
Ja. Tomten tycker att du är den sötaste trädälskaren han har sett.
Åh...
Tack.
Tänker du fortsätta prata i tredje person hela samtalet?
Nej, jag heter inte tomten,
så egentligen pratar inte tomten med dig i tredje person.
Chet Moore.
Nyinflyttad från Portsmouth. Det blev för snobbigt.
Kate Holden.
- Vad gör du? - Kollar efter en vigselring.
Stöter du på mig?
Ja, du är smart, rolig, vacker och tydligen singel.
Konstigt, va?
- Hur gammal är du? - Jag är 28. I din ålder.
- Du är bra på det här. - Tack.
Ja, jag provade krav maga, men det var för våldsamt.
- Åh. - Ja. Så jag började med yoga istället.
- Okej. - Ja.
Tack.
Inga problem.
Jag hänger upp julbelysning, startar bilbatterier,
och jag har en snöplog om du behöver nåt sånt.
- Oj, många talanger. - Ja.
- Okej, tack för hjälpen. - Ja.
Låt mig tacka dig genom att bjuda ut dig på middag.
Åh.
Och bedra tomtefun? Jag kan inte låta dig göra det.
Nej, vi har ett öppet förhållande. Det är okej.
Det hon inte vet skadar henne inte.
Här är mitt kort. Ring mig.
Det är mitt nummer.
- "Chet Moore." - Ja.
- "Jag har många strängar på min lyra". - Det stämmer.
- Hejdå. - Vi ses.
- Tack. - Visst.
Hejdå mamma.
Vart ska ni?
- Vi ska träffa pappa och Tess på stan. - Men det är dags för origami!
Kan vi göra origami senare?
Pappa tar aldrig ledigt, och vi vill inte missa det, så...
Ja. Det är okej.
Ha det så kul.
- Hejdå mamma. - Hejdå.
Jag fattar inte att Everett tog ledigt från jobbet.
Ja. Så det är tydligen möjligt.
Jag ska tjäna en förmögenhet på det här uppdraget!
Det är min brorsons drönare. Han har typ två hjärnceller,
så om han kan så kan jag.
- Vi får väl se... - Se upp!
- Förlåt. - Herregud, kvinna!
Ducka. Jag försöker.
- Herregud. - Åh.
Minns du när jag startade mitt företag och han aldrig tog ledigt
för att passa barnen?
Så jag isolerade en hel vind med Gabe i en bärsjal.
Ja. Det var min vind.
Du har galet många solpaneler på ditt hus.
Om ett oväder slår till nu har jag tillräckligt med ström...
Se upp!
Förlåt.
Ursäkta! Förlåt!
Gode Gud, kvinna!
Okej, jag ska skärpa mig.
Man kan tro att du har nog med el för att lysa upp Times Square.
Kanske det.
För tusan! Vad är det med dig?
Okej, jag fixar det. Nej, den är krossad.
- Pappa och Tess tog med oss och handlade. - Va?
Ja, jag fick en söt liten tröja.
Mamma, kolla in allt det här.
Helt nya byxor och en matchande kappa.
Jag har nog aldrig haft nåt som matchar.
- Sa jag att de är nya? - Ja. Nya, utan hål och de passar.
Okej, men kläderna jag köpte till er var inga trasor.
De hade inga hål, och de passade er.
De var sparsamt använda, som ni vet är mycket bättre för planeten!
Tess sa att jag kan praktisera på hennes företag.
Hon sa att jag har ledaregenskaperna hon söker.
- Jag har ju sagt att du är en ledare! - Titta vad jag fick.
- Vad är det? - En eldstad i fickformat! Titta!
Eld, ingen eld. Eld, ingen eld.
Eld, ingen eld.
- Vi fattar. - Jag känner mig som en drake.
- Det är pappa och Tess! - Vänta, ni kom precis hem.
- Vi ska åka kälke. - Jag behöver skor.
Jag är så ivrig!
- Jag litar inte på dig med eld. - Jag är så ivrig!
Jag är okej!
Åh! Hej Kate.
Den är gullig.
Ja, den är gullig.
Och när den går sönder om en vecka kan vi slänga den på en soptipp.
Hördu!
Vad är det med dig?
Tja, Everett...
Jag känner mig upprörd
över att jag har tillbringat hela deras liv
med att göra julen till nåt mer än nåt materialistiskt!
Tja, jag känner att du skaffade en julgran utan mig.
Jag känner att jag inte måste fråga dig om lov.
"Jag känner..."
Jag hatar "jag känner"!
- Hej. - Hej.
Vi kommer tillbaka till middagen.
Okej, men när ska vi göra origami?
Vi gör det senare.
Okej. Ha det så kul.
Lämna tillbaka kläderna!
Lämna tillbaka julgranen.
Lämna tillbaka kläderna!
- Lämna tillbaka granen. - Lämna tillbaka kläderna!
Du fixar kläderna, jag fixar granen.
Ha det så kul.
Han skulle aldrig göra så här självmant.
Han dejtar Satan Claus!
Det är diaboliskt.
Hon använder skoj emot dig.
Jag är skoj!
Vadå?
Jag kan vara skoj!
De ska få se på skoj!
Vet du vem mer som är skoj? Chet!
Kan det här stället vara gulligare?
Oj, titta!
- Hej! - Hej!
Hur är det?
- Hej! - Hej.
Al, vad gör du här?
Jag är på dejt.
Med mig.
- Det här är Chet. - Läget?
En dejt?
Med honom. Med en person som heter Chet?
Everett...
Du är han från julgransodlingen, va?
- Ja. - Tjena, läget?
Grabben.
- Okej. - Åh.
- Okej. - Älskling.
- Okej. - Åh.
- Älskling. - Det var galet.
- Herregud. - Ursäkta.
- Jag står nog på tur. - Läget?
Hej. Läget?
Oj, du är så stark.
Ja, han är jättestark.
Jag har nåt åt dig. Chet Moore. Jag har många strängar på min lyra.
"Jag har många strängar på min lyra."
- Ja, det har han. - Så många.
Du skrev det där.
- Ja. - Båda sidor.
Ja!
- Chet är skoj. Gör nåt skoj. - Ska jag göra det där med... Du vet...
- Ja, gör det. - Okej.
- Gör det du. - Ja.
Det är som om en bäverfamilj leker där under.
Mamma, är du okej?
Jag har aldrig mått bättre.
Nu åker vi kälke.
- Ja. - Ja.
- Okej. - Nu kör vi.
Nu åker vi.
Tar du den? Okej, vi ses senare.
Så var är Chet?
Har han en djup konversation med ett träd?
Var är Tess? På ett påhittat Zoom-möte med FN?
Varför är du arg? Jag tog ledigt för att umgås med barnen.
Vilket du aldrig har gjort förut! Du jobbar säkert inte ens på julafton?
Jo, det är årets mest hektiska kväll, det vet du.
För folk som äter för mycket och lätt kan åka till läkaren i Newberry.
Det här är Winterlight, okej?
- Du är inget universitetssjukhus. - Åh, inte nu igen.
Om du inte var så besatt av din egen karriär...
Det gamla vanliga igen.
...så kanske jag kunde ha haft en karriär. Men du släpade mig till en liten stad.
Jag släpade dig inte.
Jag tog med dig till platsen jag älskar mest
för du är personen jag älskar mest.
Älskade.
Du vet vad jag menar.
Jag vet alltid vad du menar.
Det är irriterande.
Oj.
Där åker den...
Det var en bra kälke.
Tja, du har tur.
Kom igen.
Jag skjutsar dig.
Er vagn, min kära.
Jag borde styra.
Varför måste du kontrollera allt? Sätt dig bara.
Okej då.
Men rör inget.
Jag kan inte lova nåt.
Det är flera centimeter vinterjacka mellan mina armar och nåt annat.
- Så där. - Jaså? Jag känner nåt.
Bry dig inte om det. Nu åker vi.
Titta. Mamma och pappa åker kälke tillsammans.
Nu åker vi.
Vänta. Du får det att gå för fort.
Oj, de åker jättefort!
Ja, han håller verkligen i henne ordentligt. Jösses.
- Akta! - Du kommer att köra på Nigel!
- Ur vägen! - Nigel!
- Ur vägen! - Herregud!
- Nigel är nere! - Det är ett hinder i vägen!
- Släpp taget. - Släpp?
- Släpp nu! - Vadå "släpp"?
- Aj. - Är du okej?
Ja, jag är okej.
Nej, du är inte okej.
- Jag känner dig bättre än så. - Okej.
- Jösses. - Himmel.
Ser du? Det här blir kallt.
- Är du redo? - Ja.
Ja. Ursäkta.
Andas in.
Bra. Andas ut.
Dödsfallet inträffade 15:58.
Nej, inget är brutet. Troligen bara lite blåmärken.
Jag sa ju det.
Jag borde ha lyssnat på dig.
Du har så mycket mer medicinsk erfarenhet än jag.
Tja, jag var gift med en läkare.
Gud vad du är söt.
Betty?
Ja, Al?
Kan du ta bort handen från under min tröja?
Ja. Visst.
Blixtlåset har fastnat lite.
Vill nån äta mat?
- Ja. Jag är utsvulten. - Hon är okej.
- Vänta! - Jag har dig.
- Chet, här. - Japp.
Så där.
Är nåt på tok?
- Ja. Flera saker, faktiskt. - Okej.
Jag tappade mina AirPods i snön,
kvaddade kälken, och den går inte att laga.
Jag kan inte göra nåt åt dina AirPods, men jag kan försöka laga din kälke.
Jag kan ha en skruv här. Vänta.
- Åh! Du har tur. - Inte en chans.
Åker du kälke med en skruvmejsel?
Jag har alltid en skruvmejsel med mig.
Det finns en sak till du kanske kan hjälpa mig med.
Vad?
Jag har nyss börjat dejta en kille,
och jag såg honom nyss gulla med sin exfru.
Åh, det där? Nej.
Nej.
Jag slog i backen rejält, och han är min läkare.
Det var rent professionellt när hans hand var under min tröja.
- Du har inget att oroa dig för. - Men jag har en angelägen personlig fråga.
Vad?
Ursäkta, men...
...hur lät du honom komma undan?
Hörni, hur många?
Två?
Alla, tack.
- Sir Gandalf. - Det är Harry Potter!
Jag vet inte vad det är.
Åh, August? Jobbar du här?
Ja, under julen.
Jag är högstadierektor, inte Jeff Bezos.
Jag älskade honom i Flugan.
Det är Jeff Goldblum.
- Ursäkta. - Samma kille.
Nej. Okej, fem cider, fem korvar. Bara senap.
Okej. Och för Kates nya man?
Jag tar två cider. Jag tar två vegokorvar,
men gör dem extra krispiga. Få mig att tro att det är kött.
Det är inte Kates nya man.
- Inte? - Nej.
Jag har inget emot den titeln. Hur lät du henne komma undan?
Jag lät honom inte komma undan. Det var min idé.
Ursäkta, så du gjorde slut med honom efter att han blev en Clooney?
Han blev ingen Clooney. Vänta, vad innebär det?
Everett är smart, snäll, rolig och framgångsrik. Han är en familjefar.
Han är läkare och råkar dessutom vara en riktig goding.
Han är en enhörning! En Clooney! En Clooney-hörning.
- Kan du sluta säga "Clooney"? - Förlåt.
Kate är smart. Kate är vacker. Kate har ett gulligt skratt.
Kate har en borrmaskin som går igenom alla material som finns.
Sluta säga "Kate".
Han var gift med sitt jobb.
Har han berättat att han tillbringade all sin tid hemifrån på mottagningen?
Ja, han sa att han saknade elektricitet och toapapper.
Vilket struntprat.
- Vi hade el och toapapper. - Det var inte vad han sa.
Hon brydde sig mer om sin komposthög än sitt äktenskap.
Återspeglar det ert äktenskap?
Det är intressant.
Det är mer intressant att Kate var modig nog att berätta för mig
att du jobbade på hennes födelsedag och missade årsdagar
vid mer än ett tillfälle.
- Sa hon det? - Ja.
Han nämnde även nån femminutersduschregel och att du gör egen tandkräm?
Ingen duschar i mer än fem minuter om man inte är en skitstövel.
Och han sa att han gillade min kaneltandkräm.
Kate, ingen gillar kaneltandkräm.
Jag vet inte. Hon tappade nog intresset för att få det att fungera.
- Det låter smärtsamt. - Ja, det smärtar.
- Hur får det dig att känna dig? - Ensam.
Ja, jag kände mig ensam.
Och jag kanske tjatade på honom om barnen, huset,
om att aldrig finnas där och om att jag gav upp allt för honom.
Han tappade nog intresset för att få det att fungera.
Skulle du inte ha kunnat tillbringa mer tid med henne?
Skulle du inte ha kunnat ge honom en inomhusgrill?
Här.
Tack. Och förresten, jag varken dömer eller klagar.
Din förlust är min vinst.
Tack. Välkomna åter.
Köp gärna nåt nästa gång. Det vore trevligt.
Åh, Katie! Kom hit, raring.
Ser det ut som om de är samlade runt en lägereld
eller som om de håller en seans?
Åh, raring, jag kan ändra på det. Vi kan göra nåt annat.
Jag har förlorat mina barn!
Va? Vad säger du?
- Daryl, lugna dig. - Hörde du vad hon sa?
- Ja. - Vad sa hon?
Andas. Jag vill inte att du svimmar och slår huvudet mot en kruka.
Du kan väl inventera. Det får dig alltid att må bättre.
Jag går och inventerar. Det får mig att må bättre.
Okej. Ett ögonblick.
Varsågod, Katie.
Okej. Berätta allt för Mikey.
Tess och Everett tog barnen på ett lyxigt snöskoteräventyr.
De kommer säkert tillbaka med dem.
De gillar henne mer än mig.
Nonsens!
- Det är som om julfén kom till stan! - Va? Julfén?
Ja, och på dem strör hon
materialistisk konsumentmagi!
Sak samma. Jag vet inte...
Jag tyckte att vår jul var speciell!
Du, Katie, jag tror inte att det här handlar om Tess.
- Va? - Att avsluta ett äktenskap är svårt.
Och ni har fortfarande mycket kärlek till varandra.
Vi driver varandra till vansinne. - Åh...
Daryl driver mig till vansinne. Till exempel...
...kan han inte hålla reda på sina jäkla bilnycklar!
Varför inte?
Jag vet inte.
Men vi vet båda två hur slutet på dagen ska se ut.
Vi i våra fåtöljer, en öl i handen
när vi tittar på Gayle King och tåflörtar.
Vad fint.
Ja.
Jag ville inte ens skilja mig.
Och nu har jag varken Everett eller mina barn.
Katie, du är en underbar mamma.
Är jag?
Och Gabriel och Sienna är vanliga ungar.
De hypnotiseras av nya prylar.
Men tro mig, det går över.
- Gör det? - Ja.
- Verkligen? - Ja.
Om några dagar blir det jul och julklappar.
Ja.
Jag behöver nåt som går bra.
Tja, i så fall...
...borde den obestridda mästarinnan i pepparkaksbakning
åka hem och damma av kaveln.
Ja...
- Ja. - Det ska jag göra.
- Ja! - Ja.
- Ja.
- Ja! - Okej. Tack, Mike!
Lyssnar du fortfarande, Daryl?
- Jag lyssnade inte. Det där var fint. - Ja.
Jag är så glad att vi gör det här tillsammans.
Hur går det?
- Det går rätt bra. - Bra. Varför hjälper inte Nigel till?
Han är där inne och spelar quidditch på nätet.
- Kan man göra det på nåt annat sätt? - Tyst.
Han är åtminstone hängiven. Det måste man respektera.
- Tack. - Ja.
Jag önskar att alla gjorde det.
Raring, jag gillar Nigel.
På riktigt.
Men du är en väldigt seriös person, och du har en ljus framtid framför dig.
- Nigel, han är... - Rolig,
fånig...
Nigel är precis vad jag behöver.
- Du underskattar honom. - Passa!
Ja, jag lyckades! Pang! Jag är Daniel Radcliffe.
Han pluggade till kock.
Hans föräldrar äger en cool liten pub i en charmig by i Yorkshire.
Han börjar jobba där i sommar.
- Jag ska besöka honom. - Nej.
Småstäder är som kvicksand. Håll dig borta!
- Hej familjen. - Hej.
- Har ni träffat min sugar daddy?
Läget, familjen?
- Åh. Jag är er pepp-arkaka.
Ja, det är du.
- Jag älskar sugrören. - Det är inget sugrör.
Hej julfirare.
Hej bartendern.
- Jag har en likadan dräkt. - Har du?
- Skaver den där bak? - Ja!
- Eller hur? - Hej! Förlåt att vi är sena.
- Hej. - Nån ville inte komma.
Everett! Nej, ursäkta.
Jag vet inte hur man gör sånt här, och jag gillar inte att misslyckas, så...
Tack för att du berättade för alla.
Det är bara på skoj. Inte en tävling.
Toppen.
Okej, Tess och Everett, ni kan väl vara här?
Och pappor... Vänta, var är huset?
Vi lämnade det i butiken, för i år ska vi vara programledare.
Okej? Jag är Noel Fielding från The Great British Bake Off.
- Vem är du? - Jag är Jeff Probst från Survivor.
Åh, jag älskar det bandet!
- De är så bra. - Bara en hitlåt.
Har du hört "Heat of the Moment"? Toppenlåt.
- Okej. - Okej.
Men ni älskar att göra er bygghandel av pepparkaka!
Mindre konkurrens.
Okej. Det är ingen tävling.
- Det är ingen tävling. - Ingen tävling.
- Vad var det för blinkning? - Det är bara på skoj.
- Vad var det? - Bara skoj. Inget.
- Ja, där. - Ja?
Det saknas lite. Ja, det blir perfekt.
- Jättefint. - Okej.
Herregud.
Han skämmer ut sig själv som han flirtar.
Barnen ser!
Jag tror att han försöker må bättre efter att ha förlorat det bästa han haft.
Jag gillar dig.
Prata mer.
Tja... Vill du göra honom svartsjuk?
Verkar jag så omogen?
Nej, självklart inte. Kanske lite. Vill du det?
Nej!
- Jag lyfter upp dig. - Det behövs inte.
- Det är en bra idé. - Nej.
Kom igen nu. Ja, toppen.
Får jag låna den här?
- Hur mår du? - Hej.
- Läget? - Hej.
- Tittar han än? - Jag vet inte. Ja.
Tittar han?
Lite sånt här...
Okej. Åh!
Nu skämmer hon ut sig.
- Varför bryr du dig? - Det gör jag inte.
- Skaka loss! - Okej.
Skaka loss.
- Oj. - Åh!
Tappade jag nåt?
Åh. Ursäkta mig.
Åh!
För hårt, va?
Vad sysslar han med?
Jag extraknäcker som exotisk dansare.
Okej.
Bagare, ni har fem minuter kvar!
- Vad gör du? - Hördu! Titta inte, spion.
Det är ingen tävling, minns du?
- Var är din partner? - Han blev uttråkad.
Han underhåller April.
Ni två hade kul.
Ni också.
Får jag prata med dig om en sak?
Ja, men skynda dig, för det här ska till det andra rummet.
- Okej. Vänta. - Åh.
Ett ögonblick, okej? Jag bara...
- Jag vill be om ursäkt. - Det är okej.
Barnens kläder föll isär. De behövde nya.
Nej, inte det.
Förlåt att jag inte var en bättre make.
- Va? - Du hade rätt.
Jag var så mycket på jobbet.
- Du och barnen fick betala priset. - Drömmer jag? Är det nåt sort spratt?
Nej.
Nej, jag har bara tänkt mycket på sistone.
Mina pappor var det första gayparet här som skaffade barn.
Och det var lite ovanligt, så de fick mycket uppmärksamhet.
Både bra och dålig.
Vi var som ett experiment som folk iakttog.
Kan ett gaypar uppfostra ett barn?
Och jag antar att jag internaliserade det.
Och jag hade nåt att bevisa för dem.
Och jag antar att det gjorde mig till en arbetsnarkoman. Förlåt, Kate.
Jag är så ledsen.
- Det har du aldrig berättat. - Jag förstod det inte riktigt själv.
Det krävdes tydligen nio månaders separation.
Det var lättare att skylla allt på dig än blicka inåt.
Jag hoppas att jag gör det bättre nästa gång.
"Nästa gång"?
Ja.
En bättre make, en bättre far.
Jag hänger inte med.
Jag menar, om Tess och jag... Om jag gifter mig igen,
om jag får barn igen,
ska jag hantera det bättre, tack vare dig.
Tack vare vårt äktenskap, så...
...tack.
Okej, låt se.
Det skriker inte jul, men bra försök.
- Grabben, du gör mig bekymrad. - Tack.
Okej.
Vad har ni att visa oss?
Nej, ursäkta. Vi ger upp.
Sluta. Hur illa kan det vara?
Gör er redo. Pang.
- Oj... - Finns det en historia bakom det här?
Vi misslyckades.
- Ja. - Ja.
Stammen har talat.
- Bättre lycka nästa år. - Tack.
Och nu kommer vi äntligen till huset som vi alla har väntat på.
Katie!
VÄLKOMNA TILL WINTERLIGHT
Jag tror att vi har hittat vår vinnare.
- Kan du berätta om det här? - Gärna.
För flera år sen kom jag till Winterlight.
Jag gifte mig
och lade mina karriärambitioner åt sidan
och kände mig som ett stort, fett misslyckande.
- Åh... - Men det är okej.
Jag hade fel om det. Jag trodde att mitt syfte
var att hjälpa världen genom miljövänlig arkitektur,
men det visade sig att mitt syfte
var att lära min ex-man hur han blir en bättre far och make
till sin nästa familj.
Jag vill bara komma härifrån.
Chet gjorde renen.
Ja. Renbajset är ätbart, så...
Åh. Fin detalj.
Tack så mycket för idag. Jag hade jättekul. Det här var toppen.
Jag måste hämta tvillingarna från förskolan.
- Åh, har du tvillingar? - Ja, jag är barnvakt ibland.
- Självklart. - Var stark.
Ring mig. Och...
...dunka mig?
Kom igen. Dunka mig.
Okej.
Snyggt.
Tack, min dam.
Gillar du det?
- Åh. - Det där måste tas bort.
- Jag gillar det inte. - Okej.
- Jag saknar dig. - Hejdå.
Vad menar du med att "komma härifrån"?
Det var så varmt i matsalen. Var det inte jättevarmt där?
- Al? - Va?
Vad händer?
När Gabe har gått ut high school ska jag flytta till Boston.
- Va? - Mamma!
Herregud!
Katie, varför?
Jag fick tillbaka mitt gamla jobb.
Det är en andra chans för mig.
- Vårt hus, då? - Jag måste sälja det för att ha råd.
Vänta, så du menar att du ska sälja vårt hus,
men du brydde dig inte ens om att informera mig?
Är det här din version av total ärlighet?
Jag tänkte berätta för er alla. Jag ville bara vänta till efter julen.
Jag ville inte förstöra julen.
Jag tänker inte flytta, så...
Sälja Moderskeppet? Det vore som att sälja ditt tredje barn eller nåt.
Ska du verkligen lämna oss? Vi trodde att du trivdes här.
Åh, Katie, det här är en sorglig dag.
Mig av alla människor? Kunde du inte berätta för mig?
- Mums. - Jag gjorde scones för att be om ursäkt.
Jag är fortfarande arg på dig. Bröd förändrar inte det.
Förlåt att jag inte berättade om huset.
Jag ville inte att vår jul skulle förändras.
Men det visade sig att den ändrades ändå av andra skäl.
Jag förlåter dig. De här sconesen är utmärkta.
Tack, Nigel.
Och jag har bestämt att jag inte tänker insistera på
att ni deltar i våra familjetraditioner längre.
Ni kan göra vad ni vill.
Ni är gamla nog att bestämma själva.
Igår verkade du störd. Nu verkar du besatt.
Det här är mitt nya jag, Gabe.
Gabe, hur går det med uppsatsen?
Jag vill bli brandman, mamma. Jag har fattat mitt beslut.
Ja, och när du går på college nån annanstans
kommer du att inse att du har så många fler val!
Okej.
- Jag går och pratar med honom. - Tack, raring.
Som Albus Dumbledore en gång sa:
- "Harry, du måste..." - Absolut inte.
Okej, då säger jag det:
Jag tror att din största rädsla är att dina barn ska bli som du.
Och som jag ser det vore det inte så illa.
Tack, Nigel. Det var snällt sagt.
- Hej. - Hej.
Oj, du är... jättevacker.
Tack.
- Du också. Snygg smoking. - Tack.
Den går att dra av. En del av min exotiska dansrutin.
Jag skulle kunna visa dig nu, men det är så mycket jobb
att sätta ihop alla delar med kardborreband igen.
- Visa mig en annan gång. - Ja.
- Senare ikväll, om du vill? - Okej.
Ja. Det ska jag.
Okej.
- Min dam. - Tack.
Jag slutade med isbad och använder liniment nu.
- Va? - Det är toppen.
- Hej Chet. Låt mig ta jackan. - Ja. Okej.
- Ja, varsågod. - Lugn, kvinna.
Den har fastnat. Oj, honom känner jag!
Hej, hur är läget?
Här. Håll i det.
Åh, köpte du en eldstad i fickformat?
Ja, jag ersätter Nigels som jag krossade, minns du?
Konstigt, du ser inte full ut.
Kan du passa Chet åt mig?
Gärna!
Åh, vad bra! Kate är här.
Och Chet.
Oj.
Allihop, kan vi samlas en stund? Jag vill utbringa en skål.
Med äppeljuice, för jag måste öppna mottagningen om två timmar.
Jag vill bara säga att jag är glad för din skull.
Du får äntligen livet du vill ha,
och ingen förtjänar det mer.
Om jag kunde resa i tiden så hade jag sett till att det skedde tidigare.
Så, skål för Al.
- För Al! - För Al!
- För Kate. - Kate!
Och jag vill bara tacka för att ni kom.
Det är första gången jag bjuder på julmiddag.
Vanligtvis är jag i ett soppkök på julen och matar de fattiga och hemlösa,
så... Men det här är ändå så fint.
Och jag vet att ni vill öppna julklapparna,
så jag tycker att vi ska äta så fort som möjligt.
- Kom igen. - Okej.
- Gärna. - Nu äter vi.
- De är från mig. - Vad omtänksamt.
Tack.
De är Stella McCartney.
Oj!
- Vet du vem det är? - Ja, jag vet. Tack.
- Jag har ett till dig också. - Jag vet vad det är.
- Åh, nej, säg inte... - Jag gjorde den.
- Gjorde du den? - Ja.
Mina mössor är älskade. De är legendariska.
Det har du rätt i.
- Kate stickade mössan jag alltid bär. - Jag älskar min mössa.
Tack, pappa.
Ja, den här...
...ser varmt ut.
Pappa, öppna det stora. Det är från mamma.
- Det kanske är en mössa. - Okej.
Det är tungt.
- Behöver du hjälp? - Det går bra.
- Säkert? - Ja.
- Hjälp honom. - Tack.
- Vad är det? - Åh, ja! Nej...
Det gjorde du inte... Det är en inomhusgrill.
Herregud! Vänta, sluta klappa.
Jag vill inte. Titta inte på mig...
Jag trodde han skojade om grillen.
Jag skojar aldrig om att grilla i mina underkläder.
Okej, jag fattar.
Al, tack.
Förlåt att det tog sån tid.
Ingen fara.
Det här är till dig.
- Jag hjälper dig. - Ja.
- Men det är från mig. Tack, Chet. - Tack.
Min parfym.
- Ja. - Jag hoppas det är nära.
Papporna sa att du inte hämtade flaskan,
så jag tänkte försöka återskapa din parfym.
Otroligt.
Det är exakt rätt doft.
Hur?
Tja, jag har känt doften under en väldigt lång tid.
Tess...
- Ursäkta. Det är nog parfymen. - Varsågod.
Det ser dyrt ut.
Jag hoppas det.
Är det en ring?
Vad kan det vara?
Det är AirPods.
- Schysst. - Vad bra.
Ja, du tappade dina när vi åkte kälke.
Ja.
Förlåt, det är bara det att du gav din exfru
hennes personliga parfym som du tillverkade själv,
och sen gav du mig AirPods.
- Det är ingen stor grej. - Okej.
Kate gillar inte köpta presenter. Jag försöker vara en bra ex-make.
Ja, du har rätt. Ursäkta.
Jag gjorde det konstigt.
Det börjar bli sent. Vi ska bege oss.
- Det finns fler paket. - Nej.
- Vi ska åka. Hitta nycklarna. - Jag älskar att gå.
Okej, då går vi, Chet.
- Varför hittar du aldrig nycklarna? - För att jag...
- Har nån sett hans nyckel? - Här!
Bra.
- Älskar dig. - Älskar er.
- Stanna till efterrätten. - De vill gå, så låt dem gå.
- Kom och kramas. - Ja.
- Älskar dig. - Vi ska nog också gå.
Oj, det brinner!
Gabe, se upp!
Lugn. Hitta närmaste utgång. Huka er.
Backa undan!
Backa!
- Ursäkta. - Vad gör du, Chet?
- Oj! - Nej!
Vad i hela...
Gode Gud!
Vänta!
Oj!
Stanna!
Nej!
Titta bort!
Var försiktiga.
- Mina ögonbryn blir svedda! - Var är dina kläder? Akta dig!
- Så där! - Ja!
- Okej, Gabe.
- Bra jobbat, raring! - Bra!
Okej.
Hörni...
- Vad hände? - Det var en gåva till Nigel.
Till mig?
Ja.
- Nigel. - Nigel.
- Jag klandrar mig själv. - Nej.
Nej, jag menar för allt det här.
Jag är stolt över att kringgå problematiska förhållanden.
Jag undviker idealiserade manliga stereotyper som verkar för bra.
Och allt det här är bara en stor röd flagga.
Jag ville inte dejta en landsortsläkare och hans fru och vad tusan Nigel än är.
- Jag fattar. - Men tack för ett par AirPods.
Du borde nog prata med henne.
Borde jag det?
Ja... Förlåt för ikväll.
Det är okej. Utan bråk är det ingen familj.
Jag är bara glad att du och dina byxor var här.
De är brandsäkra. Jag använder eld i mitt nummer.
Det är svårt att beskriva, men jag ska visa dig nån gång.
Okej.
Så du ska verkligen flytta?
Ja, jag borde ha berättat för alla tidigare.
Jag är helt öppen för en långdistansgrej.
Det finns många fina ölmuseer i Boston, så...
Nej, jag är ledsen.
Chet förstår och hoppas att du ändrar dig.
- Det gör jag inte. - Tusan.
Men tack för att du fick mig att känna mig speciell när jag verkligen behövde det.
Du är toppen.
Du med.
Åh!
Okej...
Hejdå Chet.
- Vi ses. - Vi ses.
Åh!
Vi ses snart, va?
Okej.
Du har varit med oss genom allt.
Jag anade inte att det skulle bli så svårt att lämna dig. Tack för allt.
Åh! Varsågod. Vänta, vad gjorde jag nu igen?
Du är den bästa dottern!
Det blåser så mycket att jag vaknar hela tiden.
- Jaså? - Mm.
- Kan vi gosa? - Ja, gärna.
Ja.
Väckte blåsten er?
Ja.
Det låter ruggigt där ute. Herregud.
- Vad gör du? - Okej.
- Ursäkta mig.
Herregud.
Vill du också gosa?
Nej.
Kanske.
Kom hit.
Du får faktiskt lägga huvudet på min axel också.
Okej.
Ja.
Mina småttingar.
- Vem är det? - Jag slår vad om att det är Chet.
Vad gör du här? Varför är du inte på mottagningen?
Jag satte upp en skylt om att folk kan åka till Newberry.
Är jag sen?
- Till vad? - Det är bokkväll på julafton!
Är jag den enda som bryr sig om dessa familjetraditioner?
Jösses! Ursäkta mig.
Titta vad jag hittade.
Hej! Läget pappa?
- Åh! - Ja!
Det är pappa.
- Säg mig sanningen, är jag adopterad? - Jag är er far, er pappa.
Här kommer jag!
Det är dags.
Vi måste inte läsa hela, va?
- Nej. - Det är typ tusen sidor.
- Vi skulle aldrig tortera er så. - Nej.
Sida ett!
Det här är första fotot som jag och mamma tog.
Se så vacker er mamma är!
Du är inte så tokig själv.
Jag kanske börjar gråta.
Det var kul.
Ja.
Jag älskade det.
Jag borde nog gå.
Tack för ikväll.
Ingen orsak.
Jag trodde att vi hade lagat dörren. Dumma gamla hus.
Hördu!
- Det är okej, huset. Han menade det inte. - Förlåt, huset. Jag menade det inte.
- Det är så många saker som inte fungerar. - Och så många saker som gör det.
Ja.
- Så gott. - Jättegott.
- Oj. - Bästa ägget nånsin.
- God jul, sömntutor! - God jul.
På julen får ni pussar.
Hej mamma. God jul.
- Jag ska... - Och jag.
Okej.
Nigel, god jul.
Jag ska skotta fram bilen.
- Jag lämnar av er hos pappa kl 21. - Ska du inte följa med?
Efter igår kväll? Nej. Jag har mycket att göra här.
Ändrade planer!
Vi går.
Hej familjen.
Är allt okej?
Med...
Ovädret.
Ovädret inne eller ute?
Ovädret ute.
Jag har ingen värme eller el, och ett träd föll på vedboden.
- Så ja, det är toppen. - Stackars dig.
- Åh, Tess... - Förlåt, var jag högljudd?
Vad gör du?
Jag åker hem.
Okej, men vägarna är avstängda, så det är nog inte säkert.
Om jag kan gå genom Afrika så lär jag överleva i Winterlight.
Men tack.
Okej.
Jag vet att Everett och jag måste jobba på våra gränser.
Kommer det att bli några sorts magiska gränser
som gör dig helt osynlig?
För det är enda sättet han inte kommer att lysa upp
varje gång du är i rummet,
men tack för att jag fick komma och för mössan.
Jag måste gå.
Herregud. Jag trodde hon knuffade dig nerför trappan.
Tess, vart ska du? Det är strömavbrott och iskallt,
- och du har på dig en vinylrock. - Jag klarar mig.
Jag har Kates coola mössa, eller hur, Betty?
- Vill du inte prata om det här? - Prata om vad? Vad gör vi?
Vad trodde vi skulle hända?
När jag stukade foten
kanske jag slog i huvudet, för vad gör jag på Nordpolen
med nån Marlon Rando jag träffade för fyra veckor sen?
Jag tror att vi gick igenom nån sorts gemensam manisk fas.
Och ingen märkte det,
för vi båda är så attraktiva och långa.
Sexet var i alla fall bra.
Ja.
Ja, det var bra. Det artade sig.
Åh. Hallå!
Okej, jag åker. Du får ta hand om... allt det här.
God jul, Betty.
God jul.
Hej!
God jul!
Vad i... Chet?
Ja!
Varför är han överallt?
Jag är volontär i krisberedskapen. Det är inte så plog-samt faktiskt.
Självklart.
Jag måste till motorvägen. Allt är nog plogat nu.
Nej, jag har inte hunnit än.
Då tar jag en jäkla helikopter. Bara ta mig härifrån.
Jag måste till New York.
- Chet älskar New York. - Självklart.
Och är det här en av dina strippdräkter?
Om du vill det.
Vi pratar om det senare.
- Hejdå Kate! - Hejdå Chet!
Hejdå snubben!
- Jag heter Everett, men... - Okej. Visst, Kate.
Nu åker vi.
Jag vill inte låta som Grinchen, men...
...vi kanske borde vänta tills strömmen är tillbaka.
Eller ställa in helt.
Hur många tecken behöver vi på att det inte är vårt år?
Vad snackar vi om? Vi ställer inte in nåt, okej?
Det är jul.
- Vi åker. - Vart?
Hem, så klart.
Varför tänkte jag inte på det?
Moderskeppet kan drivas på batteri!
Värme, mat... Det är jul! Ja!
Vi borde kolla om nån i grannskapet behöver hjälp.
Bra idé.
- Jag då? - Vill du fixa julklapparna?
Gör två högar så räddar vi det vi kan.
Javisst.
Jag hämtar kängorna. Vi ses där nere.
Bra.
- Raring? - Mm?
Jag är ledsen att du kommer från den konstiga familjen.
Tja...
Det är inte jag.
Nu när jag är äldre gillar jag att komma från en konstig familj.
Jag gillar konstigt.
Ja, Nigel...
- Mamma! - Jag skojar.
Och vi kommer bra överens.
Berätta fler saker som får mig att må bra.
Flippa inte ut nu,
men du pratar med ordföranden för Oxfords hållbarhetsinitiativ.
Och på helgerna volontärarbetar jag på Återbruket.
Jag är så stolt över dig!
Åh, raring!
Det är den bästa julklappen någonsin!
- Bra. - Tack för att du berättade.
Varsågod.
Vem är det? Jag har en elpistol! Åh...
- Det är Gabe, miss West. - Åh.
Vill du följa med oss till Moderskeppet? Vi har ström.
Jag kan inte gå. Jag pajade knäet på zumba.
- Åh, zumba. - Vi kan bära dig.
- Kan vi? - Ja.
Varför är det lustigt? In med er.
Okej, kom igen.
Redo?
- Tack. - Ja.
God jul!
Tomtenissarna är här!
Är det nån hemma?
Vi gick till alla hus i kvarteret,
- och ingen är hemma. Hur är det möjligt? - Vet inte.
Okej. Ska vi pröva ett till?
Oj.
Mysteriet är löst.
Ja.
Varför är det så svårt?
Herregud! Förlåt. Tack.
- Hej! - Hej!
- Vad gör alla i mitt hus? - De hade frusit utan dig.
Den här stan tror att du gömmer ett kraftverk i källaren.
Det kanske jag gör.
Vi hörde att det skedde en incident
mellan dig och ett försvarslöst pepparkakshus?
- Åh... - Och att du tänker lämna Winterlight.
Så vi vill berätta hur mycket du betyder för oss.
Jag hoppas arkitekterna uppskattar dig.
Berätta att sen du installerade ett grönt tak på stadshuset
har fågellivet återvänt!
Det är som att jobba i en saga!
Jag var skeptisk, som du vet,
men apparaterna du fick mig att köpa sparade mig mycket pengar.
Jag köpte en hel hämndgarderob. Jag är riktigt het.
Ja, det är du.
Tja...
Jag ska hälsa dem det.
- Vi kommer att sakna dig. Skål. - Skål.
Skål!
Varmt!
Förlåt, jag har tagit över ditt kök. Det är av gammal vana.
Om du vill smaka har jag gjort mitt pajrecept veganskt.
- Har du det? - Ja.
Oj!
- Gott? - Herregud.
Det är jättegott.
Det tycker jag med.
Jag är lättad.
Cordon Bleus grundkurs i konditori täcker inte växtbaserade bakverk,
så jag döper den efter dig.
- Tack. - "Godbiten Kate".
Så varje gång jag tänker på godbitar tänker jag på dig. Tja...
Jag ska försöka övertala mamma och pappa att servera den på puben.
- Det vore fint. - Ja.
Du är väldigt rar, Nigel.
Tack för att du är snäll mot min dotter. Jag ser att du gör henne lycklig.
Vad mer kan jag önska mig? Vi är alla glada att du är här.
Åh.
Du är gullig.
- Och lite galen. - Ja.
Jag älskar den!
Pappa... Vad gör du? Sover du? Vakna.
- Raring? - Jag öppnade...
Åh...
Vad gjorde du med honom igår kväll?
- Vi var på nattklubb. - "På nattklubb."
Mamma, jag har en sista julklapp till dig.
Det är min uppsats.
- Åh. - Det är ett julmirakel!
- Okej... - Nej, stå upp.
- Upp med dig. - Trumvirvel.
Ja.
Låt höra.
Åh, nej.
Okej.
"Jag heter Gabriel Holden.
Ämnet för uppsatsen var att beskriva nån jag ser upp till,
nån som fick mig att förändra min syn på livet.
Jag funderade på att välja brandman Phil
som är en hyvens man, och med sina 203 cm ser vi alla upp till Phil.
Det finns bara en person vars övertygelse och ihärdighet
har förändrat min syn på livet, och det är min mamma, Kate Holden.
Hon tror att hon offrade en karriär där hon hade kunnat förbättrat världen.
Men jag vet att hon gör det dagligen.
Det är inte alltid glamoröst,
men hon lärde mig på ett praktiskt sätt hur man gör livet bättre för människor.
Från att installera Doris komposterbara toalett
till att främja ett ekologiskt städföretag åt ett kvinnohus,
hjälper hon till att förändra världen, en person i taget.
Min mamma säger alltid: 'Små gärningar gör stor skillnad.'
Hon är skälet till att jag vill hjälpa andra här i livet.
'Ge mig styrkan att rädda ett liv' är brandmannens motto."
Oj!
Det var så vackert.
- Jag kommer aldrig att glömma det. - Nej, det var mitt enda exemplar.
Du behöver det inte nu. Du ska väl bli brandman?
- Va? - Det är din passion.
Jag vill att du gör det du älskar. Jag stöttar dig till 100%.
Okej.
Och Sienna, om du vill hälsa på Nigels släkt i byn
så är det okej för mig.
- Och om ni vill gifta er och bo där... - Mamma, vi dejtar bara.
Betyder det att jag får kalla dig far?
- Hej. - Hej Betty.
Vad gör du här ute?
- Är du okej? - Ja.
Jag tänker bara.
På?
Mest på Chet.
Jag menar...
Har du pratat med Tess?
Nej.
Nej, jag körde klassikern "sluta följa, ignorera och radera".
Tja...
Jag har nyheter.
- Ja? - Chet hörde av sig,
och han och Tess har biljetter till Lejonkungen.
Vad gulligt.
De är perfekta för varandra.
De är klara.
Våra skilsmässopapper.
Du, Al, jag vill inte skiljas.
Eller "frigöras".
Låt mig upprepa det:
Jag vill inte förlora dig.
Ta mig till Boston!
- Din mottagning då? - Jag stänger den.
Al, du har gjort så mycket för mig.
Jag skulle hellre vara död än att vara utan dig.
Då borde jag berätta
att jag har bestämt mig för att inte åka.
Va?
När bestämde du det?
Precis nu.
Vem försöker jag lura? Jag skulle aldrig kunna lämna dig.
- Du pratar med huset, eller hur? - Ja.
Jag känner att vi har misslyckats med medvetet frigörande.
Och jag känner att jag aldrig vill höra de orden igen.
Betty, det här är inte framtiden som jag väntade mig.
Men jag är 100% säker på att det är framtiden jag vill ha.
Kom hit.
Så min episka julhistoria har ett lyckligt slut.
Jag öppnade ett hållbarhetsföretag.
Jag gör skillnad i mitt samhälle och förändrar världen en person i taget.
Och den där första kärleken-känslan
som jag trodde hade försvunnit mellan Everett och mig?
Den fanns alltid där och väntade på oss.
- Jag har väntat i en timme. - Åh.
- Du jobbar jämt. - Åh.
- Fixade du svampburgarna? - Japp.
Och dina inomhus-grillgrejer?
Jag har mina grillvantar.
- Jag är glad att du är lycklig. - Det är jag.
När gick solen ner?
Solcellspanelerna jag nyss installerade har ljussensorer, och när det är mörkt
ska det tändas.
Där har vi det.
Vackert.
Jag älskar dig, Betty.
Jag älskar dig, Al.
Undertexter: Daniel Rehnfeldt