Downloaded from YTS.MX
Official YIFY movies site: YTS.MX
Нумо грати в хокей!
ДУМКАМИ НАВИВОРІТ 2
З вами Радість наживо в думках Райлі,
і ми очікуємо великий чемпіонат "Туманних горнів".
Фанати Райлі, піднімайтеся
і пошуміть!
Уперед!
Уперед, "Туманні горни"!
Давайте сюди!
"Горни" на три.
- Один, два, три... - "Туманні горни"!
Час вітати вашу команду Райлі!
Грає у свої 13 років, щойно з відпочинку на лаві штрафників...
Гнів Райлі!
Випустіть мене до них!
Шолом, накладки, рукавиці...
перевірку безпеки завершено.
Все має піти як по маслу...
Стережися!
Це Страх. Він тримає Райлі насторожі.
Народ, Треба взяти капу.
Ні! Це не наша!
І це, друзі, сумнозвісна Відраза.
Раді мати її в команді.
Двадцять восьмий. Андерсен, підніжка.
О, ні...
І завершує список...
ви її знаєте, ви її любите...
єдина й неповторна...
У нас пенальті.
Саме так, Печаль виходить на сцену!
Ура...
Андерсен іде на лаву.
Дві хвилини за підніжку.
Схоже, у нас є пара хвилин, поки Райлі перепочиває.
Дозвольте вам розповісти.
Райлі все ж виняткова.
Та-да!
Ням-ням.
І не лише тому, що найкраща в класі...
- Райлі Андерсен. - А це так і є.
Райлі, глянь сюди!
Ще вона дуже добра...
і мила з бродячими котами.
Ну ось.
І вона тепер офіційно підліток.
Вона дуже швидко витягнулася.
Ми що, виросли за ніч?
Це була наша улюблена сорочка.
У нас навіть з'явилися брекети з додатковими гумками!
- Як відчувається? - Чудово!
Вибачте.
Острівці Особистості Райлі досі сильні.
Нарешті острівець Бой-бендів розбився.
Але острівець Пустощів досі бавиться.
А де острівець Сім'ї?
Він ось там.
Он де.
Що його затуляє?
Це острівець Дружби.
Хіба він не чудовий?
Але ми зрозуміли, що її острівці — не єдине, що утворюють спогади.
Набагато нижче, на рівні коріння, ці спогади створювали переконання.
Домашки треба заборонити.
"Вставай і Сяй" — найкращий гурт!
І моє улюблене...
Я дуже гарна подруга.
Ви знали, що копійчини з вашого дивану можуть змінити світ? О ні!
О ні, треба щось зробити.
Ні! Ця дівчинка — соціальний "Титанік".
Не йди на той корабель.
Народ...
Ого.
Яка краса.
Усе гаразд. Я постійно щось впускаю.
Я Райлі.
Я Ґрейс.
Я Брі.
Виявляється, якщо поєднати ці переконання,
вони створюють найдивовижніші речі.
Її Самосвідомість.
Я добра людина.
Це допомагає Райлі робити правильний вибір.
Тринадцять років важкої роботи,
загорнуті в те, що можна назвати нашим шедевром.
Знаєте, один з найскладніших викликів...
Боже! Ми знов у грі.
Нічия.
Як нам вчасно забити?
- Виконати плоский кидок! - Ні. Атакувати воротаря!
Але Ґрейс ще не забила.
Райлі впорається.
Як тренувалися!
Давай, Райлі.
Так, ось про що я кажу!
Гляньте! Це моя дівчинка!
І "Туманні горни" виграють чемпіонат!
- Вона забиває! - Чемпіони!
Дівчата.
Вітаю з перемогою.
Тренерка з коледжу!
Яка гра!
Той останній розіграш...
Ви троє були вражаючі.
Дякуємо, тренерко Робертс.
Вибачте, що останньої хвилини,
та я щороку проводжу триденний табір розвитку навичок.
Запрошую найкращих місцевих гравців.
Я б хотіла бачити вас.
Це що, сон?
Ущипніть мене хто-небудь.
Це точно не сон.
Якщо ми вразимо тренерку, вона наступного року візьме нас у команду.
"Вогняні яструби"!
Нарешті команда, за яку я можу вболівати.
Що скажете?
- Так! - Безперечно.
- Ми будемо! - Дякуємо!
Супер. Побачимося завтра.
Дивовижно!
Який чудовий день!
Ти справжня зірка!
Ти вразиш тренерку!
- Хокейна стипендіє, ми ідемо! - Тату, припини.
Це просто хокейний табір.
Хто знає, що там буде?
Двадцять восьмий. Андерсен, підніжка.
Через моє пенальті ми сьогодні ледь не програли.
А якщо я прийду в табір і все зіпсую?
Не говори так.
Так, люба, ти сьогодні молодець.
Точно. Мамі видніше.
Так, мабуть...
Ми тобою дуже пишаємося.
На добраніч, мавпочко.
Усе, ходімо.
Спи міцно, люба.
Райлі до себе дуже сувора.
Але ми можемо все полегшити.
Узріть, моя супертехнологічна система захисту Райлі.
Не зважайте, усе гаразд.
Це для всіх тих спогадів, що сидять у Підсвідомості,
як це пенальті.
Цей спогад на неї тисне, тож знімемо навантаження.
Експрес в один бік до...
"Зараз про це не думатиму".
- Непогано. - Радість.
- Вражає. - Ти гарно потрудилася.
Ти дуже добре дбаєш про Райлі.
Дякую, стараюся.
Гаразд, перевіримо.
Тут вона помахала хлопцю, який махав дівчині позаду неї.
Сорому скільки було. Гарний вибір.
Тут вона забула ім'я дівчинки.
Так, було дуже ніяково.
- А як її звали? - Не знаю. Дженет чи якось.
Байдуже. Позбудьмося їх.
Гарні залишаємо, решту викидаємо.
Усі добре попрацювали.
Гаразд, Гнів, решта цих крихіток може відправитися в довготривалу.
Давайте заплющувати очі.
Завтра важливий день.
Радість, ти це забереш туди, куди я думаю?
- Хочеш зі мною цього разу? - Так.
Тобто ні. Я...
Ні, мені не варто.
Знаєш, тільки тебе не було в Системі вірувань.
Так, просто вона нова. Я знаю, наскільки вона важлива.
Я не хочу щось зіпсувати, поламати,
спалити вщент чи ще щось.
Печаль, ти не нашкодиш, запевняю.
Хіба я тебе колись скеровувала неправильно?
Так, багато разів.
Ходімо.
Куди йду я, туди й ти.
Нічого собі.
Мама з татом мною пишаються.
Старе, але гарне.
Я добра.
Це чарівно.
Я сильна. Я хоробра.
Я дуже гарна подруга.
Я переможниця.
Усі ці вірування сплітаються разом і формують нашу Райлі.
Я хороша людина.
Що це за чортівня?
СТАТЕВЕ ДОЗРІВАННЯ
Радість, вимкни це.
Народ, це апокаліпсис!
Ні!
Що ти робиш?
Проблему вирішено.
Радість.
Рознесемо тут усе.
День руйнування!
Руйнування?
Чекайте, що відбувається?
Що це таке?
Хто ви такі?
Це ви тут головний?
СТАТЕВЕ ДОЗРІВАННЯ КЛОПІТНЕ
Ви б не могли припинити розривати Штаб на шматки?
Не могли. Ти чула?
Надійшов дозвіл.
Дозвіл? На що?
На розширення цього місця.
Для інших.
Яких інших?
Вони ще не прийшли?
Гей, Марджі, консоль у тебе?
Так, дай мені секунду!
Гей, ви що робите?
- Усе, готово. - Що готово?
Райлі, прокидайся.
Час у табір.
Обід!
Чекайте, ви не можете все так залишити.
Не бійся, ми повернемося.
Ну ж бо, ми запізнимося.
- О, ні! - Їдьмо!
Райлі, ти ще не зібралася?
Ти завжди накидуєшся!
Не можеш хоч на секунду відчепитися?
Не переборщили?
Я ледве торкнувся.
Ті йолопи зламали консоль.
Райлі, що таке?
Мама виглядає сумною.
Я жахлива!
О, ні. Люба.
Я ледве торкнулася.
Я це й кажу.
Пустіть професіоналку.
Я надто огидна, щоб їхати в табір і взагалі виходити на вулицю!
Так, вона точно зламана.
Ми всі знали, що цей день настане.
Пам'ятайте: ми домовлялися не робити із цього трагедію.
Але від неї справді тхне.
Це погано.
Зберігайте спокій. Дотримуйтеся заготованого сценарію.
Люба, ти не огидна.
Ти просто змінюєшся.
Пам'ятаєш прекрасного метелика, якого ми того тижня бачили в парку?
- Метелик спершу був гусінню. - Обережно...
І, як і в гусені...
- Обережно... - ...у тебе скоро з'являться крила.
- Але якщо ти маєш питання... - Боже, мамо!
Просто йди геть!
Це анонс наступних десяти років.
- Райлі! - Боже мій!
- Буде так класно! - Гаразд.
Хто готовий до хокейного табору?
Так!
Поки не розберемося,
нікому не чіпати консоль без крайньої потреби.
У нас попереду важливі вихідні. Чим хочеш зайнятися?
Можна нарешті прибрати в гаражі. Або піднятися нагору...
Наступного року буде круто!
Команда тренерки Робертс — чемпіон ледь не щороку.
А Вал Ортіз тепер капітанка.
Одержимість Валентіною Ортіз неконтрольована.
Вона потрапила до "Вогняних яструбів" ще на першому курсі.
Це дуже важко.
Нам треба лише бути супер крутими в таборі...
Тренерка візьме нас у команду, і ми будемо "Вогняними яструбами"!
- Чекайте, що це? - Де саме?
Цей погляд. Мені не подобається.
Що? У тебе параноя.
Я жодного погляду не пропускаю.
Збільшуємо на 224... 176.
Зміщуємо праворуч. Наближаємо.
Ось ця зморшка!
- І що? - Вона щось приховує.
Але що?
Що вона робить?
Дивиться на наш погляд!
Ні, це набагато серйозніше.
Як на мене, вона така сама.
Накласти й порівняти.
Бачите? Райлі до, Райлі після. Райлі до, Райлі після.
Це ж очевидно!
Але що це означає?
Вона знає, що ми щось приховуємо.
Що зараз відбувається?
Я не знаю!
Я більше не можу!
Ти пролив чай!
Тренерка Робертс нас не тренуватиме.
Ґрейс!
Нас записали в інший коледж.
О, ні.
Гаразд.
Так. Нічого страшного.
- Це дуже страшно! - Наше життя скінчено!
Вона серйозно?
- Давно вони знають? - Не можу дихати.
Ми не можемо йти в коледж...
- без Брі і Ґрейс. - Ми нікого не знаємо.
Ми все одно гулятимемо.
І в нас є ці вихідні,
тож ми зможемо востаннє пограти в одній команді.
Друзі назавжди, чи не так?
Так, звичайно.
Скоріше б на ковзанку.
- Коли ми отримаємо розклад? - Я чула, з нашої кімнати видно...
Це так сумно!
Ні, Печаль, чекай!
- Ні, не треба! - Я не втримаю!
Тримайтеся, доки не вийдемо з машини.
Приїхали.
ЛАСКАВО ПРОСИМО! ХОКЕЙНИЙ ТАБІР
Тут дуже круто.
Вам точно не потрібен помічник тренера? Я вільний.
- Білле! - Ні? Гаразд.
- Побачимося за кілька днів. - Повеселіться!
- Дякуємо! - Не сумуй за нами.
- Усе, бувайте! - Чекай, Райлі.
Ти точно все взяла?
- Ключку? - Так.
- Рукавиці? - Так.
- Телефон? - Так, звісно.
- Повністю заряджений? - Так, десь наполовину.
- Що? - Тату, усе добре.
Гаразд, дзвони, якщо буде треба.
Люблю тебе. Покажи їм.
Гаразд. Я вас люблю.
- Не забувай про дезодорант! - Мамо!
Бувай, мавпочко.
Усе, зараз.
Нічого, нам це потрібно.
Народ, це ж усі студенти.
Ми ж не хочемо бути заплакані?
Ні.
Нічого, у нас буде купа часу подумати про це після табору.
Куди пішли Брі та Ґрейс?
- Он вони. - Чекайте.
Ці зрадниці для нас не мертві?
Наші найкращі подруги? Ні.
Гей!
Усе гаразд?
Усім поводитися нормально. Це Валентіна Ортіз.
Треба щось сказати.
Гей.
- Привіт. Я Вал... - Знаю. Ти капітанка команди.
Ти встановила рекорд голів на третьому курсі,
улюблений колір — червоний, і...
Що ми говоримо?
Це так некруто...
Чому ми досі тримаємо її за руку?
Як і я.
Це про тебе нам розповідала тренерка.
Райлі, з Мічигану, так?
- З Міннесоти, дорогенька. - Ні.
Не виправляти Вал Ортіз.
Так, це я.
Райлі з старого доброго Мічигану.
Оранжевий? Хто зробив консоль оранжевою?
- Хіба я оранжевий? - Я не торкався.
- Оранжевий — не мій колір. - Не я.
Усім привіт.
Боже мій. Я твоя величезна шанувальниця.
І ось я стою просто перед тобою.
Гаразд. Чим можу допомогти?
Я можу робити нотатки, каву,
вести календар, вигулювати пса,
носити речі, охороняти сон.
Ого! У тебе стільки енергії!
Може, постоїш на місці?
Що завгодно.
Лише поклич, і я готова.
Чудово.
А як, кажеш, тебе звати?
Перепрошую. Я часто забігаю наперед.
Я Тривога.
Я одна з нових емоцій Райлі.
І ми страшенно раді бути тут.
Куди можна покласти речі?
Що означає "ми"?
От би бути такою високою, як ви.
А ти ще хто така?
Я Заздрість.
Яке в тебе волосся...
Ні, не вийде.
Яке в неї волосся!
Нам потрібне таке волосся.
Боже, яке гарне червоне пасмо.
Що ти робиш?
Може, коли я буду в команді, долучуся до червоноволосих?
Ага.
Так, а він хто?
Як тебе звати, здорованю?
Це Сором.
Він не дуже дивиться в очі і не зовсім уміє розмовляти,
але він чарівний.
Вітаємо в Штабі, Сором.
Ми зробимо... Ні.
Ні, дай п'ять.
У тебе спітніла долоня, друже.
А хочеш піти зі мною?
Побачиш "Вогняних яструбів".
Це захоплююче.
Не можна показувати їй, що ми схвильовані.
Так, можна.
Що це була за емоція?
Це Апатія.
Ап-що?
Апатія.
Це те, що ви називаєте нудьгою.
Підходь сюди, Ап-уті.
Я правильно сказала?
Ап-оті. Ні.
Прізвисько! Я тебе кликатиму Ві-Ві.
Ні.
Як ти керуєш?
Із застосунку.
Гей, припини! Годі.
Тихо. Я знаю, нові емоції
можуть спершу здаватися безкорисними,
і хочеться...
спитати їх: "Ти чого така дратівлива?"
Але я дізналася, що кожна емоція корисна для Райлі.
Навіть цей чайничок.
Ну гаразд.
Гаразд, веди.
Добре. Хапай речі й ходімо.
А як же наші подруги?
Вал — наше майбутнє.
Так, цілком згоден.
Нам потрібні нові друзі, інакше ми будемо самотні в коледжі.
- Так, Радість? - Ну...
- Можливо... - Ну ось!
Чекай.
Дякую, що проводиш мені екскурсію.
Чекай, нащо ти це зробила?
Вибач. А що я зробила?
Ми покинули найкращих подруг.
А як же нові, з якими ми познайомимося?
Ні, гаразд.
Ці три дні мають бути про Брі та Ґрейс.
Радість, ці три дні можуть визначити наступні чотири роки нашого життя.
Гадаю, ти перебільшуєш.
Радість така старомодна...
Що?
Слухай, у нас усіх є робота.
Ти робиш Райлі щасливою,
Печаль — сумною,
Страх захищає від страшних речей, які вона бачить,
а я маю захищати від страшних речей, яких вона не бачить.
Я планую майбутнє.
Я покажу. Тобі сподобається.
Я це використовувала як підставку під чашку.
Моя команда перевірила дані,
і перед нами ймовірні сценарії.
Перший: не сприймаємо табір серйозно і байдикуємо з Брі та Ґрейс.
Райлі виставляє себе в поганому світлі перед Вал.
Не вражає тренерку, не потрапляє до "Вогняних яструбів"
і нарешті приїздить у коледж.
У неї нікого немає.
Вона їсть на самоті, і лише викладачі знають її ім'я.
Гаразд, ми з тобою подружимося.
Це сумна історія.
Це сміховинна історія.
Слухай, схвалюю ентузіазм, але ти говориш дурниці.
Нічого із цього не буде.
Гаразд. Як скажеш.
Ти головна.
Пам'ятаєте, як ми всі нарешті прийшли в Штаб?
Ностальгія, це було 30 секунд тому.
Оце були часи...
Ностальгія, тобі рано тут бути.
У тебе ще років з десять, два випускних
і весілля подруги, перш ніж тебе запросять,
але я триматиму тебе в курсі, обіцяю.
- Райлі, готова? - Усі зосередьтеся!
Вал веде нас у святе святих!
І ми прийшли!
Дівчата такі круті!
І старші.
Ми не перевдягатимемося перед ними.
Та нічого!
Роздягальня — місце взаємної поваги.
Ходімо. Хочу познайомити тебе з іншими "Вогняними яструбами".
- Привіт! - Як справи?
Привіт.
Райлі з Мічигану.
Усе, застрягли із цим.
Круто. Звідки саме в Мічигані?
О, ні. Що тепер?
Схоже, ми будемо йти цим шляхом.
Міста в Мічигані...
Треба щось вигадати.
Та звідусіль.
Клас. Побачимося там.
Хочеш сісти з нами?
Вона хоче сісти з нами.
Усе прекрасно!
Там немає місця для Брі і Ґрейс.
Сядьмо там.
Я хотіла зайняти місце для подруг.
Але дякую.
Ага, гаразд.
Без проблем.
Бачиш? Хіба складно?
Ні, твоя правда.
Це рішення не переслідуватиме нас до кінця життя.
- Не може бути! - Брі і Ґрейс!
- Ось ви де. - Райлі.
Час святкувати!
Скажіть...
Пані, влаштовуйтеся.
Радість?
- Чекайте. - Пані!
Влаштовуйтеся — це заспокоюйтеся.
Ви маєте зосередитися.
Це означає, що я заберу ваші мобільні.
Усі.
Ви тут щоб працювати, а не байдикувати.
Зрозуміло, Андерсен?
Так, тренерко.
Покладіть усі свої телефони в кошик.
Отримаєте перед від'їздом із табору.
Ого. Тренерка така серйозна...
Радість, я от думаю. Може, я б допомогла...
Дякую, не зараз.
Скажіть?
Гадаєте, це весело?
Знаєте, що ще весело?
Вправи з ковзання.
Тепер на лід, пані.
- Молодець, Мічиган. - Красно дякую, новенька.
Нехай вона це робить.
Браво, Радість. Тепер вона вписалася.
Дуже дякую, Ві-Ві.
Андерсен, ти відстаєш!
- Активніше! - Це жахливо.
Гаразд, пані, перепочиньте.
Тоді розділимося на команди.
У цієї Мічиган невдалий початок.
О, ні.
Вони говорять про нас?
Так, тренерка не візьме її в команду, якщо вона не збереться докупи.
Слухай, Дені, ти сама була зібраною докупи на першому курсі?
Я не була такою незрілою.
Дені, ти пхала соломинки собі в ніс. Навіть учора.
Я тобі допоможу, здорованю.
Я завжди хотіла, щоб про нас говорили, але не так.
Радість, що тепер робити?
Можна...
Я маю ідею.
Гаразд.
Якщо залучимо Вал на свій бік, усе буде чудово.
Вал?
О, Райлі. Як справи?
Мені так шкода.
Я не хотіла, щоб уся команда відпрацьовувала.
Я почуваюся жахливо.
Я тебе дуже поважаю.
І нізащо б тебе не підставила.
Це надто улесливо, не думаєш?
- Радість. - Ти чудово граєш.
Ти дивовижно керуєш командою.
- Я беру з тебе приклад і... - Ну все.
Дякую.
Слухай, тренерка була з тобою жорстка,
але це непогано.
Це означає, що вона тебе помітила.
Справді?
Я рада, що ти підійшла поговорити зі мною.
Спробуємо потрапити в одну команду?
Так, круто.
Нічого собі.
- Молодець. Ого. - От би я так вміла.
Народ, тут нічого такого.
Я просто стараюся допомогти.
Я згодна.
Молодець, Тривого.
Я відійшла, ти взялася до справи,
допомогла Райлі, і тепер я готова знову керувати.
Але це лише перша частина мого плану.
Є друга частина?
Гарний план має багато частин.
Дівчата, формуємо команди до кінця вашого перебування у таборі.
Розділіться порівну.
Перша команда стає праворуч, друга команда — ліворуч.
Давай!
Ще раз в одній команді, так?
Так.
Вал нас хоче.
Але ми обіцяли Брі та Ґрейс.
Радість, Треба планувати майбутнє.
Ну ж бо, Райлі, рухайся. Воруши ногами!
Ти хочеш у команду Вал.
Ходімо.
Вона дала обіцянку своїм подругам.
Вона її не порушить.
Радість, ти маєш рацію.
- Що ти робиш? - Гей!
Ні! Тобі не можна. Поклади назад.
- Радість, не хочу перегинати. - Ні!
- Але це потрібно зробити. - Що ти... Ні!
Ні...
Я знаю, що зміни — це страшно, але дивіться.
Це так захопливо!
Вітаємо в нашій команді, Мічиган.
Це не Райлі.
Я знаю. Це краща версія Райлі.
Райлі, яка не хоче наступного року бути сама.
Ми збудували їй нову Самосвідомість.
Абсолютно нову її.
Ні!
Це не можна викидати.
Через моє мертве палаюче тіло!
Мені дуже шкода.
Я так хотіла працювати з вами...
- Гей! Ти що це робиш? - Відпусти мене!
Життя Райлі стало важчим.
Воно потребує складніших емоцій, ніж ви всі.
Ви більше не відповідаєте її потребам.
Як ви смієте, мадам!
Ти не можеш нас усіх зачинити!
Це чудова ідея.
Мені нічим дихати!
Це не назавжди. Це доки Райлі не вступить у команду коледжу,
чи доки їй не стане 18, чи назавжди.
Я не знаю. Подивимося.
- Бувайте! - Тривога!
Ми потрібні Райлі!
Гаразд.
Не хвилюйся, Райлі. Ти в гарних руках.
Тепер змінимо все в тобі.
Питаннячко. Як нам створити нову Райлі —
що мені до вподоби, неймовірний задум —
коли вони 13 років створювали стару?
Гарна новина — нам треба працювати не з нуля.
Я хочу посадити.
Наступного разу.
Якщо я буду в "Вогняних яструбах", я буду не сама.
Ні!
Випустіть нас негайно!
Ні, зупиніться! Випустіть нас!
Радість...
СХОВИЩЕ
Ми тут назавжди.
Куди ви нас відправляєте?
Туди, де тримаємо всі секрети Райлі.
Ми не секрети.
О, так. "Ми не секрети.
Ви робите велику помилку".
Я ж вперше таке чую.
Ми пригнічені емоції!
Випустіть нас! Негайно!
Ні. З Райлі все буде добре.
Взагалі відмінно.
Агов там. Ви знаєте, як ми це називаємо?
Заперечення.
Можете сказати "заперечення"?
Привіт, друзі.
Вітаю. Як добре, що ви сьогодні з нами.
Це Блуфі!
З шоу для дошкільнят, яке любила Райлі?
Саме так!
І ось невеличкий секрет.
Райлі досі його любить.
Тупотіти як слон Чи мишкою крастися
Вам треба до Блуфі додому дістатися!
Убийте мене.
Блуфі, ми в халепі.
Допоможеш нам вибратися?
Нам знадобиться ваша допомога.
Ви можете знайти вихід?
З ким ти говориш?
З моїми друзями.
Ви бачите ключ?
Я теж ні.
Ми приречені.
Так і є.
Вітаємо у вашій вічній долі.
Ланс Гостре Лезо?
Він же персонаж відеогри.
Чому він тут?
Я завжди думала, що Райлі його потайки любить.
Не розумію, за що.
Я прагну бути героєм,
але темрява переслідує моє минуле.
- Я тебе розумію. - Стовідсотково.
Хто це?
Це Страшний Секрет Райлі.
У чому секрет?
Вам краще не знати.
Секрети Райлі, погані емоції, захопили наш штаб.
Якби ви відчинили банку...
Діти, вивчимо трохи латини.
Знаєте, що таке "квід про кво"?
Ми дістанемо вас із банки, а ви дістанете нас із цього сейфа.
Ні, Блуфі.
Не нам змінювати їхню долю.
Нас усіх вигнали сюди,
вирішили, що ми незручні, марні.
Не смій так казати.
Ти не заслуговуєш бути викинутим.
Секундочку, Лансе.
Пам'ятаєш його суперудар?
Райлі, я нападаю!
Он як? Дивися!
ТИ ПРОГРАВ!!
Та ну!
Послухай мене, Лансе Гостре Лезо.
Немає абсолютно марних.
Але я воїн, проклятий нікчемним ударом.
То зроби це прокляття своїм даром.
Тримайтеся, друзі,
бо зараз я вас звільню!
Агов, допоможеш?
Молодець, Страшний Секрет.
Тепер ваша черга допомогти нам.
У моїй сумочці є те, що зможе нас звідси витягти.
Усі скажіть: "Гей, Сумочко"!
Гей, Сумочко!
Усім привіт. Я Сумочка.
Сумочко, нам треба вибратися.
У тебе є те, що нам допоможе?
У мене є купа всього.
Що підійде найкраще?
Помідор,
жаба
чи динаміт?
Та заради бога.
Так! Ми змогли!
Заспіваймо пісеньку "Ми змогли".
Не зараз!
Дякую, друзі.
Я мушу вас покинути.
А Страшний Секрет?
Ще ні.
Мабуть, так для всіх краще.
Гей! Хто вас випустив? Ану, назад!
- Ой-йой. - Що нам робити?
О, моя Відразо,
ти повірила в мене, і тепер я повірю в себе.
Чекайте, що?
Що відбувається?
Ні...
Дейве, допоможи!
Тримайся!
Дейве!
МІЙ КАРТУЗ
Лансе!
Прощавайте, друзі.
Привіт, доля!
Не буває проблеми без рішення.
Уперед!
Що ж робити?
Гнів, стій. Куди ти?
У Штаб. Допомогти Райлі!
Райлі не там.
Вона там.
Не можна назад без її Самосвідомості.
Ти хочеш, щоб ми пішли аж у Підсвідомість?
Чи ти з глузду з'їхала?
Але Радість, як ми...
- Ані руш! - Хутко!
Стояти!
Як ми туди дістанемося? Радість, ти маєш план?
У Тривоги був би чудовий план...
Звісно, я маю план. Хто ж його не має?
Вона не єдина, хто вміє моделювати майбутнє.
Спершу нам треба...
Дайте секунду.
Дійти до потоку свідомості
і вирушити у приємну подорож аж до Підсвідомості.
- Туди, де погані спогади. - Саме так.
Там ми знайдемо Райлі, яку ми знаємо і любимо.
Ми повернемо її Самосвідомість, і тоді Райлі знову буде Райлі.
Мушу віддати тобі належне — це справді може спрацювати.
Так, може!
І тоді я скажу Тривозі: "Більше не треба так хвилюватися".
Вона відповість: "Ого, Радість, я і не думала, що так можна. Дякую".
Тоді ми обіймемося, станемо друзями...
І я викину її на звалище.
Що? Ні, Гнів.
Гаразд, без викидання.
Не хвилюйтеся, я знаю, де потік.
Ми з Печаллю тут уже бували.
Радість, це глухий кут.
Це найгірший кінець!
Усе так швидко змінюється!
Отже, ми загубилися.
Ні. Хто веселиться, той ніколи не загубиться.
Радість, тут ніхто не веселиться.
Та ну! Погляньте на Печаль.
Вона насолоджується.
Я думав, ти знаєш, куди ми йдемо.
Знаю. Знала.
- Дайте мені хвилинку. - Вона не знає.
Ми тут застрягли!
Райлі прокинулася.
Чекайте, ще рано. Що вони з нею роблять?
Ходімо, знайдемо інший шлях.
Не хвилюйся, Райлі. Ми йдемо.
Чому ми так рано встали?
Тому що, мон амі, треба все пришвидшити,
а це означає рано прийти на лід
і тренуватися так, як ще ніколи не тренувалися.
Хіба ми не добре граємо в хокей?
Добре.
А "Яструби" чудово.
Саме так!
Щоразу, схибивши, ми робимо коло по льоду.
Хокей — не гра. Це спорт.
- Так! - Ого.
Це було неймовірно.
Нам треба постійно бути такими вмілими. Повторимо.
Бачу, я не одна люблю починати рано.
Народ, це Вал!
Нам спала на думку однакова ідея.
У нас практично однакова особистість. Ми будемо найкращими подругами.
Скільки ти вже тут?
Не знаю. Можливо, годину.
Хотіла побути на льоду більше часу.
Я теж така.
Боже мій. Вона нас розуміє.
Бачиш? Я казала іншим, що ти впораєшся.
Ти розумієш, що потрібно найкращим.
Погляньте на нас.
Це буде чудово!
Так! Але ми маємо дійсно сподобатися Вал.
Треба ставити їй багато запитань.
Люди люблять говорити про себе.
Яким був твій перший рік у "Вогняних яструбах"?
Я багато працювала,
дуже багато,
але так я познайомилася зі своїми найкращими подругами.
Вал розповідає нам про себе!
Ми з дівчатами збираємося погуляти ввечері,
замовити їжу. Приходь до нас.
Особливе запрошення.
Ми йдемо!
- Справді? - Абсолютно.
Буде весело.
Гаразд, пані, розігріємося.
Привіт, Райлі.
Привіт.
Ми не ділитимемося Вал з ними.
Від ранніх підйомів так хочеться їсти!
Скажи?
Я б зараз усе віддала за шматок піци.
Так!
Бачите? Я ж казала, що знайду його.
Потік Свідомості.
- Але Радість... - Ого! Наша дівчинка зголодніла.
Стрибайте на щось смачненьке!
- Радість... - Глибока піца.
І ще тепла.
З додатковим сиром!
Печаль, ходімо.
Я намагалася тобі сказати.
Радість, ми не можемо повернутися трубою.
Хтось має бути біля консолі, щоб викликати ліфт.
Вона має рацію. Ми в безвиході.
Так. Тривога би про це подумала.
Сумніваюся. Гаразд.
Так.
Хтось має пролізти трубою,
повернутися в Штаб
і в потрібний момент викликати ліфт.
Я це зроблю. Я розберуся із цими...
Не думаю, забіяко.
- Гаразд. Справа така. - Ти — взагалі не варіант.
Дякую.
Ти хочеш, щоб я лізла трубою в цьому?
Не дочекаєтеся.
О, ні, не я.
Так, Печаль, ти зможеш.
Ти знаєш консоль як ніхто інший.
Ти прочитала всю інструкцію.
Ти це кажеш,
але я знаю про інструкцію 28, розділ сьомий
"Як викликати об'єкти не з пам'яті" гірше, ніж усі думають.
Печаль, ти довела, що я маю рацію.
Це схоже на "так".
Де всі? Знову на перерві?
Рації. Ось. Перевірка.
Ти чуєш? Треба натиснути кнопку.
Це Радість. Прийом. Відбій. Яка краса!
Ми скажемо, коли будемо на місці,
і ти повернеш нас назад.
Печаль, це найшвидший спосіб дістатися Штабу.
Радість, я не можу.
Я не така сильна, як ти.
Печаль, я тебе знаю.
Ти сильна.
Я зараз не наведу конкретний приклад,
але ти впораєшся.
Не дивися вниз і рухайся далі.
Так, я зможу.
З нею все буде добре. Так?
П'ятдесят на п'ятдесят.
Хочеш?
Але ми їх ненавидимо.
Вони на смак як картон.
Ми не можемо відмовити Вал.
Так, ні, ти маєш рацію.
Ми їстимемо те, що їсть Вал.
Оце дух!
Заздрість, ти в темі.
Візьми кермо, я зараз повернуся.
Вона вибрала мене. Апатія, ти бачила?
- Вона вибрала мене. - Ти надто переймаєшся.
Дуже цікава текстура.
На смак як...
Що ж воно мені нагадує?
Картон? Спаржа? Броколі?
Що вони з нею там роблять?
Не знаю, але треба вирушати.
Ні! Я нізащо не стану...
Доведеться. Ми потрібні Райлі.
Ну гаразд!
Гидота. Мене зараз знудить.
Якщо добре гратиму в хокей, матиму подруг.
Так, пані Райлі.
- Молодець, Мічиган. - Гарний удар.
Усе, пані. Сьогодні чудово попрацювали.
Відпочиньте ввечері.
Так! Це мить, на яку ми всі чекали.
Гуляти з Вал і майбутніми подругами!
Чому ми зупинилися? Що таке?
Ось він.
Червоний зошит.
Не кажи це так. Ти її злякаєш.
Чому це мене злякає?
Лише тому, що там записано все, що тренерка про тебе думає.
Гарне й погане.
- Чи хоче вона тебе в команду... - Чи ні.
Ви не перебільшуйте.
- Що? Це правда. - Вона має рацію.
Як гадаєш, що вона про нас написала?
Не знаю. Думаєш, щось погане?
Не думала дотепер.
А що, як вона склала список улюблених гравців, і нас там немає?
Або список найгірших гравців, і ми його очолюємо?
Або ще гірше — ми в жодному зі списків,
зачахнемо в забутті!
Вибачте, що перебиваю, але вони пішли.
Ми їх загубимо.
Гаразд. Перша тусовка з групою. Треба поводитися природно.
Чому наші руки так бовтаються, коли ми ходимо?
Спробуй не рухати ними.
- Виглядає божевільно. - Гаразд.
Іди як Дені. Її руки рухаються з ритмом.
Ні, ти зробила ще гірше!
Я не хотіла. Вибачте, що щось пробую!
Для чого вигадали кишені?
- Так добре. - Апатія, я тобою пишаюся.
Над чим вони сміються?
Хтось знає, над чим сміються круті люди?
Я не знаю. Ми надто зациклилися на руках.
Удай, що ми зрозуміли жарт.
Радість, Гнів зайняв усе суцвіття.
Страх, що з тобою?
Мені не подобається це судно.
Це все, що ми маємо.
Коли ми вже припливемо?
Припливемо, коли припливемо.
Упевнений, Тривога б знала з точністю до хвилини.
Вона знає все, правда ж?
Мені не подобаються її слова,
не подобаються її дії.
Але, гадаю, я можу її змінити.
Знаєте що? Хто любить банановий хліб?
Підніміть руку.
Мічиган, яка твоя улюблена група?
Усі на нас дивляться.
На це питання лише одна правильна відповідь.
"Вставай і Сяй"! Вони дуже круті.
"Вставай і Сяй"!
Я від них дуріла в середніх класах.
- Ти серйозно? - Так, фанатіла. Розслабся.
Ні! Потрібен гурт, який вони вважають крутими, а не який ми любимо.
Швидко, згадуй усе, що ми знаємо про музику.
Ми маємо знати одну круту пісню, так?
- Жуйка для зубів - Змусить посміхатися
Сором, відійди!
Ну ж бо, тут має щось бути.
- Я шукаю. - Щось краще, щось круте.
Ну ж бо. Ні, не це. Ні.
Це найкраще, що є!
Пісеньки з реклами й татів яхт-рок.
Але ж ти зараз не любиш "Вставай і Сяй"?
Так, без паніки. Що робити?
Якщо ми не любимо їхню музику, нам їм нічого дати.
Нас виженуть як самозванку, якою ми і є.
Пардон. Перепрошую.
Я все своє життя чекала цієї миті.
Ага. Я люблю "Вставай і Сяй".
Люблю "Вставай і Сяй".
Покинути броколі!
- Радість! - Давай руку! Ну ж бо.
Що це таке?
Це Сарказм.
Він може тягнутися на кілометри.
Рятуйтеся!
Сарказм? Серйозно?
"Вставай і Сяй" — мій улюблений гурт.
Але вона любить "Вставай і Сяй".
Вони самі ставлять свої танці.
Радість,
якщо ми не можемо плисти потоком, ми не знаємо, куди нам іти.
А якщо не знаємо, куди йти, ми не можемо плисти потоком!
Це нескінченна петля трагедії і наслідків!
Або можна попросити тих хлопців.
О, або так.
Нам так пощастило зустріти вас!
Прошу, нам потрібна ваша допомога!
Нам потрібна ваша допомога.
Що з ними таке?
Треба увімкнути чарівність.
Агов!
Упевнена, у вас найкраща команда кранівників у світі!
Придурки якісь.
Так. "Вставай і Сяй" такі круті...
Райлі, що ти кажеш? Ти любиш "Вставай і сяй".
Привіт.
Чому найкращі подруги постійно хочуть з нами тусуватися?
Облиш, Райлі. Ми щойно були на їхньому концерті.
- Так. Звісно, але... - Але що?
Нам дуже сподобалося.
Ґрейс, ти не допомагаєш.
Так, нам дуже сподобалося.
Дуже сподобалося.
Чому вони не дадуть їй спокій?
Радість, що робити тепер?
Іти довгим шляхом, тобто найкращим.
Гнів, потягни свої сухожилля. Уперед.
Найкращий вечір мого життя.
З вами було дуже класно.
Надзвичайно.
Ми підемо собі.
Ага, бувайте.
Це найкращий гурт!
- Так, Райлі! - Мічиган шарить!
Бачите? Поки ми любимо те, що й вони, ми можемо мати всіх потрібних друзів.
На добраніч.
Мабуть, я піду спати.
- Серйозно? - Так, уже пізно.
Та й тобі варто поспати перед завтрашнім протистоянням.
Яким протистоянням?
Тренерка його влаштовує останнього дня.
Так Вал потрапила в команду на першому курсі.
Не розповідай.
Вал забила два голи. Жодна першокурсниця не могла.
Дені, годі.
Теоретично це не твоє випробування на наступний рік,
але практично так.
Ти зможеш. Просто будь собою.
Ви це чули?
Ми можемо бути у "Вогняних яструбах" уже завтра.
Але як нам бути собою, якщо наша нова я ще не готова?
Слушна думка.
Відправимо ці спогади вниз.
Це що, броколі?
Радість, ми все заглиблюємося.
Гарне спостереження.
Довгий шлях виявився трохи довшим, ніж я думала.
Хто хоче заспівати пісеньку?
Я знаю пісню. Називається "Я здаюся".
Гаразд, пограємо в мовчанку!
Один, два, три, цить.
Я скажу, що ми зробимо. Підемо туди й надеремо їм...
Гнів, зараз не час.
Радість, це все марно. Справжня Райлі десь там.
- Ми її ніколи не знайдемо. - О, це можна прибрати.
Ні. Я можу її знайти. Просто потрібен кращий огляд.
Так, це не працює. Ну й нічого.
- Усе гаразд. - Це безнадійно.
Кинемо марну справу й повернемося.
Уся ця подорож — низка глухих кутів.
Відколи спрацювала сигналізація статевого дозрівання,
тут ніщо не працює так, як мало!
Я вже не впізнаю це місце.
Перша ночі, а сонце світить!
Я ніколи не був серед стількох банок.
Та Райлі, яку ми знаємо, зникла!
Якщо Радість цього не бачить, вона марить!
Марю?
Звісно, я марю!
Знаєте, як важко весь час бути позитивною,
коли ви лише те й робите, що скаржитеся?
Та бабцін гнутий кривий штрудель!
Гадаєте, я знаю всі відповіді?
Звісно, ні!
Ми навіть не можемо дістатися власної підсвідомості.
Тривога має рацію!
Нас Райлі не потребує так, як їх.
І це боляче.
Дуже боляче.
Радість, ти робила багато помилок.
Багато.
І зробиш ще дуже багато в майбутньому.
Але якщо ти даси цьому тебе зупинити, нам варто лягти й здатися.
Це звучить досить непогано.
Ходімо.
- Даруйте. - Гей! Вам не можна це брати.
- Терміново для Райлі. - Дякуємо!
Стрибай.
Забудьмо, що це сталося.
Можеш двічі не просити.
Дивіться.
Веди нас.
Це чудово.
"Вогняні яструби" нас прийняли.
Але якщо тренерка не візьме нас у команду, це марно.
Завтра все вирішиться.
Тому нам потрібно більше допомоги.
Апатія, ти слухаєш?
Ні.
Сором?
- З вами було дуже класно. - Сором?
- Надзвичайно. - Байдуже.
- Ми підемо собі. - Ага, бувайте.
Подивимося. Що тут у нас?
Ненавиджу, коли треба щось зробити,
збираюся починати, але забула, що хотіла зробити.
Нам потрібна максимальна допомога.
Саме про це я і думала.
Найважливіша гра нашого життя.
Це буде важка ніч.
Тож готуймо команду.
Ходімо. Скоротимо шлях через...
Світ Уяви!
Вам тут сподобається.
Тут є Ліс Картоплі Фрі, Хмарне Місто й...
Це місце змінилося.
Гора Захоплень?
Це її топ чотири?
Головне, що тут Ланс.
Принаймні показали його гарний бік.
Усі його боки гарні.
"Млин Чуток"?
МЛИН ЧУТОК ВИКРИТО ЛИСТУВАННЯ!
- Тут усі гарні плітки. - Спецвипуск!
Свіжі плітки щойно з млина!
"В учительській є джакузі"?
"Люсі з математичного класу психічно хвора"?
"Еббі Р писала Майку Т, але Майк Т одержимий Сарою М"?
Де журналістика?
Форт Подушківці досі на місці!
І став ще більшим.
І оранжевим?
Так, 22, Райлі ламає ногу на тренуванні, усіх розчаровує.
Молодець.
Тепер 18. Вал і Дені шепочуться про те, як Райлі не забила.
Чудово! Треба допомогти Райлі підготуватися.
Час відправити їй усі варіанти того, що може піти не так.
Ми дивимося в майбутнє.
На всі її можливі помилки.
Ну ж бо, 17, я від тебе нічого не бачу.
Райлі не забиває в порожні ворота, тренерка щось записує.
Так!
Ось так.
О, ні!
Вони використовують уяву Райлі проти неї.
Вал і її друзі зараз нас люблять, але якщо ми не потрапимо в команду,
чи любитимуть нас завтра?
Гаразд, номер три.
Виграє команда Брі та Ґрейс, ми маємо дурний вигляд.
Номер 22. Вал дає нам пас, і ми хибимо.
Не можна так з Райлі.
Треба це вимкнути.
Гарно, 37. Райлі забиває у свої ворота.
- Навіщо ти малюєш бегемота? - Ні.
Я малюю Райлі!
Радість, ти забула її хвостик.
Люблю її хвостик. Так!
Райлі забиває, і її всі обіймають?
Вісімдесят перший, це не допомагає.
Райлі фарбує нігті під колір джерсі.
Усі її наслідують, і вона крута.
Райлі одягає наколінники.
Ми купуємо квіти команді, що програла!
Що? Я не можу весь час гніватися.
Ні-ні. Мені подобається.
Лак? Наколінники?
Мені здається, ви не зрозуміли завдання.
Що...
Що? Хто відправив цю проєкцію Райлі?
- Звідки я знаю? - На мене не дивися.
Що відбувається?
Хто посилає всі ці позитивні...
Радість.
Я знаю, що ти там.
- Це справді вона? - Вона тут?
Радість зі Штабу?
Поліція розуму вже в дорозі.
Гадаю, ми зробили все, що могли.
Не слухайте Тривогу.
Вона цими жахливими поєкціями змінює Райлі.
Радість, я роблю це для тебе!
Це все для того, щоб Райлі була щасливіша.
Якщо хочеш, щоб вона була щаслива, припини робити їй боляче.
Хто зі мною?
Серйозно? Ніхто?
Вибач, Радість.
Так! Я бачу, 87.
Кіт.
Трохи не в тему, але годиться.
Хто ще? Ну ж бо!
Що як Райлі буде кращою за Вал і Вал її зненавидить?
А що, як Райлі буде кращою за Вал, і Вал її поважатиме?
Так! Інша справа!
А якщо в Райлі так погано виходитиме, що доведеться кинути хокей?
А якщо буде виходити так добре, що тренерка розплачеться,
вона потрапить на Олімпійські ігри
і приведе націю до перемоги?
Радість, не відриваймося від дійсності.
Ні!
Тривога прикувала вас до столів, змусила малювати кошмари!
Ви не мусите це терпіти!
Покласти олівці! Геть проєкції!
Так!
Годі цього!
Мої проєкції!
Битва на подушках!
За Райлі!
Ми маємо бути готові.
Ні!
Усе, час іти!
Так, схоже на те.
- Ану, ідіть сюди, копи! - О ні.
Гей, поверніться!
Мерщій! На Парад Майбутніх Кар'єр!
Хапайте кульку!
- Шеф-кондитер! - Мало платять!
- Учитель мистецтв! - Не цінують.
- Етномузиколог! - Я не знаю, хто це такий.
Суддя Верховного суду!
- Так! - Я їй довіряю.
Поверніться!
Вони тікають!
Так! Тепер Райлі може поспати.
Я сумую за банкою!
Радість не розуміє.
Без проєкцій вона не буде готова.
Завтрашня гра вирішальна.
Нас або візьмуть у "Вогняні яструби", або ми приречені жити без друзів.
От би знати, що тренерка про нас думає.
- Її зошит! - Так! Чудова ідея!
Там записано все, що тренерка про тебе думає.
Треба прокрастися в її кабінет і прочитати.
Ну ж бо, Райлі. Воруши ногами.
Вона не хоче?
Ми надто на неї тиснемо?
Треба подивитися, що в тому зошиті!
Лише так ми дізнаємося, як зробити краще.
Райлі, ні.
Радість? Відповідай.
Печаль? Печаль, що таке?
Чому Райлі знову не спить? Прийом.
Тривога змушує Райлі вдертися в кабінет тренерки.
- Що? - Вона цього не робитиме.
Так, коли знову отримає Самосвідомість.
Печаль, зупини її.
Тільки не попадися.
Прийом!
Ні, Райлі. Ні.
Чому вона зупинилася?
Печаль?
Апатія! Де твій телефон?
Телефон? Де мій телефон?
Серйозно? Не може бути!
Ні!
Вона має бути десь тут. Знайдіть її.
Попалася!
Печаль?
Ні.
Я знаю, здається, Райлі не мусить прокрадатися.
Райлі не така.
Мова не про те, яка Райлі.
А про те, якою їй потрібно бути.
Андерсен: ЩЕ НЕ ГОТОВА
"Ще не готова"?
Чекайте. Тренерка вже вирішила?
Ми не в команді?
Ні. У нас ще один день.
Що ж робити?
- Зараз. - Що б зробила Вал?
Треба зробити так, щоб тренерка змінила думку.
Тобто нам потрібні ідеї.
Багато.
О ні. Це мозковий штурм!
Надто близько!
Вкрасти шайбу?
Обзивати команду-суперника?
Так!
Не можна пускати ці погані ідеї до Райлі.
Радість!
- Розбийте якомога більше! - Радість!
Радість!
Я почну відбирати ті ідеї, які спали б мені на думку.
О ні. Вони всі не годяться.
Потрібно ще.
Дістаньте ще!
Залазьте на кулю!
Це ще гірше, ніж броколі!
Швидко! Хапайте ідею.
Ці ідеї надто малі.
Ці ідеї надто малі!
Потрібно щось більше.
Це наш вихід!
Готові?
Радість! Нам потрібна ця ідея!
Якщо котрась із них потрапить до Райлі, це буде катастрофа!
Радість, єдиний вихід — нагору.
Це серйозна ідея!
Мені подобається.
О ні.
Тримайте мене!
Серйозно. Тримайте мене!
Страх, у тебе є парашут?
Так.
Питання в тому, чого його немає у вас.
- Земля! Так! Приземлилися! - Так!
Ми впоралися!
У нас вийшло!
Уперед, у Підсвідомість!
Кінець тобі, Тривога!
Тренерка має рацію. Райлі не готова.
Але ми дуже близькі до нової Райлі, яка буде готова.
Це те, чого нам бракує.
Покажемо, що ми "Вогняний яструб", готовий на все.
Втамовувач спраги вишневий
Нарешті, ми одна з них!
Що скажеш, Печаль?
- Ну, я... - Круто!
Червоний нам дуже пасує.
Так, це дуже весело!
Так, я заздрю. Пробачте.
Вони не впізнають круте, навіть якщо вступлять у нього.
Привіт, Мічиган.
Крутий червоний?
- Так! - Ми у справі.
Сподіваюся, нічого.
Я знаю, що поки офіційно не в "Яструбах",
але оскільки ми в одній команді,
маємо бути однакові, так?
Так, усе добре.
Ти вночі спала?
Ні, як я могла? Сьогодні важлива гра!
Ти про табірне протистояння?
Бачиш? Я казала не лякати її.
Усе добре. Я бачу, що ти зібрана.
Готуйся забивати.
Так! Заб'ю!
Вал забила на протистоянні два голи, щоб стати "Яструбом".
Знаєш, що краще за два?
- Три! - Три!
Я збиралася це сказати. Ми могли це сказати одночасно.
Але як нам забити три голи?
Нова Райлі впорається з усім.
І це, я гадаю, фінальний штрих.
Я швидко.
Ну ж бо!
Ми вже близько.
Самосвідомість на вершині цієї...
Це багато.
Це більше, ніж я сюди відправляла.
Коли вона увійшла в ті скляні двері на вечірці.
Так, і розбила улюблену тарілку бабусі.
Слава богу, що ці спогади не частина її.
Так.
Ось вона.
Я хороша людина.
О ні.
Так. Давай.
Зараз!
Я недостатньо хороша.
Що?
Я недостатньо хороша.
Ти впевнена?
Не хвилюйтеся.
Це означає, що вона розуміє, що завжди є, куди розвиватися.
Усе буде добре.
Печаль, Самосвідомість у нас.
Піднімай нас!
Печаль, ти чуєш?
Я недостатньо хороша.
Так, із цим можна працювати.
Треба перекалібрувати консоль і подбати, щоб вона була готова.
Більше жодних сюрпризів.
Так. Це йде сюди. Є.
Оце сюди. Є.
Не зовсім так. Сюди.
Ну ж бо. Трошки підсилимо. Має бути просто ідеально.
Тут щось зовсім не так. Що відбувається?
Печаль, зараз!
Радість...
О ні!
Я хороша людина.
Я недостатньо хороша.
Це був єдиний шлях назад.
- Що робити? - Нам майже вдалося.
Радість!
Куди ти йдеш?
Двадцять восьмий! Андерсен, підніжка!
Райлі, я очікував більшого.
Це не...
Що...
Прошу.
Що я впускаю?
Я хороша людина.
Радість...
що нам тепер робити?
Я не знаю.
Я не знаю, як зупинити Тривогу.
Можливо, ніяк.
Можливо, це відбувається, коли дорослішаєш.
Ти відчуваєш менше радості.
Але я знаю одне.
Райлі ніколи не буде собою, якщо ми не повернемо це в Штаб.
І швидко.
Як?
Гарної гри, Райлі.
І тобі.
Я недостатньо хороша.
Так! Давай!
Райлі, я відкрита. Пасуй!
Я недостатньо хороша.
Так, Мічиган!
Залиш трохи й нам, гаразд?
Так! Один є, ще два.
Гаразд, і як нам доставити Самосвідомість звідси туди?
Є в мене ідея, але вона мені не подобається.
Гніве, ми потрібні Райлі.
Сумочко!
Чого ви чекаєте? Кажіть зі мною!
Сумочко!
Усім привіт. Я Сумочка!
Ми знаємо.
Сумочко, нам треба повернутися в Штаб.
У тебе є те, що нам допоможе?
У мене є багато предметів.
Який підійде найбільше?
Скотч.
- Гумове каченя. - Немає часу!
Серйозно, Сумочко? Динаміт?
У тебе немає реактивного рюкзака, літака чи ще чогось корисного?
Ви що думаєте, що в мені є все?
Я запропонувала каченя, я запропонувала скотч.
Я знаю, що робити.
Але нам знадобиться багато динаміту.
Знаєте що? Успіхів...
Ну ж бо, Райлі. Хапай шайбу!
Забирай!
Я недостатньо хороша.
Мічиган, що ти робиш?
Ми в одній команді!
Так!
Дені може на нас трохи розсердитися...
але нам усі пробачать, коли ми будемо в команді.
Ну ж бо, Райлі. Ще один гол.
Стривай, Радість.
- Ми підірвемо цю скелю? - Так!
І обрушимо лавину поганих спогадів на Штаб?
Так!
І як не дати поганим спогадам стати поганими переконаннями?
Я не знаю.
Так! Що може піти не так? Я згодна!
Готові?
- За Райлі. - Уперед.
Готуйся, Райлі.
Застрибуйте!
Ну ж бо!
Та ну!
Я недостатньо хороша.
Ти мусиш забити!
Андерсен, лава штрафників, дві хвилини.
Ні!
Ґрейс, усе гаразд?
Ми скривдили Ґрейс.
Усе сталося швидко. Я її навіть не бачила.
Я недостатньо хороша.
О ні. Що я накоїла?
Ні.
Я можу це виправити.
Райлі, я очікував більшого.
Чекайте. Ні!
Ходімо.
Я недостатньо хороша.
Ну ж бо, Райлі.
Зберися.
Ну ж бо, Райлі. Зберися.
Я недостатньо хороша.
Райлі, ти мусиш забити!
Інакше це все буде дарма!
Тривога, ти на неї надто тиснеш.
Зробімо перерву!
- Печаль! - Радість! Рятуй!
Ну ж бо! Ми зможемо!
Не виходить!
Це Тривога.
Тривого, припини!
Не тобі вирішувати, якою буде Райлі.
Тривого...
Відпусти її.
Я хороша людина.
Радість.
Пробач мені.
Я намагалася її захистити.
Але твоя правда.
Не нам вирішувати, якою бути Райлі.
Гарні залишаємо, решту викидаємо.
Двадцять восьмий. Андерсен, підніжка.
Я хороша людина.
Радість! Що ти робиш?
Я егоїстка.
Я добра.
Я недостатньо хороша.
Я хороша людина.
Я мушу вписатися,
але хочу бути собою.
Я хоробра, але мені буває страшно.
Успіх — це все. Я припускаюся помилок.
Я добра. Я зла.
Я гарна подруга.
Я погана подруга. Я сильна.
Я слабка. Іноді я потребую допомоги.
Райлі, усе гаразд?
Так.
Тобто... ні.
Я з вами вчинила як коза.
Коли ви сказали, що йдете в інший коледж, я запанікувала.
І...
Мені дуже шкода.
Якщо ви більше не захочете дружити,
я зрозумію.
Але...
сподіваюся, ви мені зможете пробачити.
Колись.
- Вперед, дівчата! - Ходімо.
Нам ще треба закінчити гру.
Радість.
Райлі тебе хоче.
Райлі!
Так!
Міннесото, скільки ти витріщатимешся в телефон?
Вже майже друга. Тренерка от-от викладе список.
- Гаразд. Друга година. Це за... - Шість хвилин.
І що буде, якщо не станемо "Яструбом"?
Дякую, що спитала, Радість. Я скажу.
Спершу мама з татом будуть розчаровані.
Не станемо професіоналкою, працюватимемо етномузикологом,
хоча не знаємо, що це таке.
У нас не буде друзів, ми помремо на самоті.
Тихо.
Ніщо із цього не відбувається зараз.
- Правда? - Так.
Клас! То чом би не посидіти в нашому особливому кріслі?
Так, чудова ідея.
Бачиш? Хіба так не краще?
Так, те, що треба.
Від нас не залежить, чи візьмуть Райлі в команду.
Але що від нас залежить?
Ну...
У Райлі завтра контрольна з іспанської. Треба готуватися.
Так. Ми зовсім...
- Що це означає? - "Забули".
- Ти була уважна на уроках. - Я б не здогадалася.
А ти експертка.
Дякую вам.
Плюс, ми записалися в програму університетського тренування.
Шкода, що це не я придумала.
Термінові новини: саме ти!
Чекайте, точно. Я.
Я заздрю сама собі. Дякую за нагадування.
Будь ласка!
- Хто це сказав? - Моя нова подруга, Сумочка.
Привіт усім. Я Сумочка!
Конфеті, якщо візьмуть у команду!
Гарна ідея.
Це чудово, але ми в будь-якому разі любимо нашу дівчинку.
Конфеті, якщо ні!
- Це лист від тренерки? - Ні, від Брі і Ґрейс.
Щасти!!
Я за ними сумую.
Пам'ятаєте, коли Брі і Ґрейс...
- разом з нами... - Ні, тобі ще рано.
- Ні. Тобі рано. - Іди вниз.
Я внизу, якщо знадоблюся.
Без трьох хвилин друга.
- Вона впорається. - Бо в неї є ми!
Так! Правда? Бо в неї... Можливо?
Так, Сором.
Усі погляньте на Сором!
Якщо тебе не візьмуть цього року, завжди є наступний.
Я знаю.
- Я люблю нашу дівчинку. - А як інакше?
Вона дуже розумна.
І чудова хокеїстка.
Вона дуже творча.
Буває, їй нудно, але вона ніколи не нудна.
Але час від часу вона буває трохи саркастичною.
У неї бувають дуже погані ідеї.
Іноді вона чинить неправильно.
А іноді буває до себе надто строгою.
Але все в Райлі робить її тією, ким вона є.
І ми любимо все в нашій дівчинці.
Усе неохайне прекрасне в ній.
Райлі, як твій табір?
Ми це обговорювали. Розповімо їм усе.
- А те, що вдерлися в кабінет? - І що вдарили Ґрейс.
- Пам'ятаєте брехню? - Розкажемо про "Вогняних яструбів"?
- Їй не треба знати. - Протестую.
Пардон. Перепрошую.
Було добре.
Її не було три дні, і все, що вона сказала — "добре"?
А червоне пасмо волосся?
Вона приєдналася до банди?
З поверненням, Тривога.
Її не було три дні, і все, що вона сказала — "добре"?
Схоже на те. Повернімося до гри.
І з гарним пасом Рівзу
шайба перетинає центр.
До лінії. Який рух!
Гаразд, Страшний Секрет.
Час настав.
Усе добре. Виходь.
Усе. Кажи, друже.
Що це за секрет?
Ми пропалили діру в килимі.
Серйозно? І це все?
Я думала, ти скажеш, що попісяли в басейні.
Ні, чекай.
І він зник.
Переклад субтитрів: Ольга Галайда