Downloaded from YTS.MX
Official YIFY movies site: YTS.MX
A jdem hrát hokej!
V HLAVĚ 2
Tady je Radost. Hlásím se živě z Rileyiny mysli.
Dnes nás čeká parádní finále šampionátu za Trumpety.
Rileyini fandové, vyskočte
a fanděte!
Do toho!
Ať žijou Trumpety!
Všechny sem!
Trumpety na tři.
- Raz, dva, tři! - Trumpety!
A Riley představuje svůj hvězdný tým!
Hraje již 13 let a nyní přichází z trestné lavice
Rileyin Vztek!
Pusťte mě na ně!
Helma, chrániče, rukavice.
Kontrola výstroje je kompletní.
Odteď by to měla být procházka růžo...
Bacha!
A to je Strach. Drží Riley ve střehu.
Musíme si vzít chránič na zuby.
Ne! Ten není náš!
A to je naše nechvalně proslulá Nechuť.
Mít tě v týmu je výhra.
28! Andersenová. Podrážení!
To ne.
A neposlední v řadě
všem známá a milovaná,
jediná a jedinečná...
Dostali jsme trest.
Tak tak. Smutek. A tým je kompletní!
Jupí...
Andersenová je vyloučena.
Dvě minuty za podrážení.
Zdá se, že máme chvilku, než Riley popadne dech.
Co se událo od minule?
Riley je stále výjimečná.
Ňam.
Nejen proto, že by nosila samé jedničky...
- Riley Andersenová. - ...což nosí.
Riley, tady!
Ona je navíc laskavá
a moc hodná na toulavé kočky.
Chápete, ne?
A ke všemu je už ofiko teenagerka.
Hodně vyrostla. Hodně rychle.
Vyrostli jsme snad přes noc?
To bylo naše oblíbené tričko.
Dokonce jsme dostali rovnátka s gumičkami!
- Jak ti sedí? - Skvěle!
Pardon.
Rileyiny Ostrovy osobnosti povětšinou drží.
Ostrov chlapeckých kapel se konečně rozpadl.
Leč na Ostrově blbnutí je stále rušno.
Kde je Ostrov rodiny?
Je pořád tamhle.
Už ho vidím.
Co ho to zastiňuje?
Ostrov přátelství.
Není úžasný?
Ale zjistili jsme, že z Rileyiných vzpomínek nevznikají pouze ostrovy.
Někde hluboko v jejím nitru se rovněž formovala Rileyina přesvědčení.
Domácí úkoly by se měly zakázat.
Třpyťulindy jsou boží kapela.
Ale já osobně mám nejradši...
Jsem dobrá kamarádka.
Věděli jste, že i drobná měna může změnit svět? To ne!
Ale ne, musíme něco udělat.
Ne! Ta holka je sociální Titanik.
Na ten nenastupuj.
Parto?
To je krása.
To nic. I mně pořád něco padá.
Jsem Riley.
Já Grace.
A já Bree.
A potom z těch jejích přesvědčení
něco vyrostlo.
Její Vnitřní já.
Jsem hodný člověk.
Pomáhá Riley správně se rozhodovat.
13 let tvrdé práce
zabalené v něčem, co lze nazvat mistrovským dílem.
Ale jedna z nejtěžších výzev...
Jdem zpátky na led!
Je to nerozhodně.
Jak máme tohle zvrátit?
- Zkusíme to golfákem! - Ne. Najedem na bránu!
Ale Grace ještě neskórovala.
Riley to zmákne.
Narážečka!
Dej to, Riley.
Jo! Tak se mi to líbí!
To je moje dcera!
Trumpety vyhrávají šampionát!
- Střílí a dává gól! - Jsme šampionky!
Ahoj, holky.
Gratuluju vám k vítězství.
Trenérka ze střední!
To byl zápas!
Ta přihrávka?
Vy tři jste hrály ukázkově.
Díky, paní trenérko.
Je to na poslední chvíli,
ale každý rok pořádám třídenní soustředění.
Zvu tam nejlepší hráčky z okolí.
Ráda bych, abyste přijely.
Jsme snad ve snu?
Můžete mě někdo štípnout?
Jsme vzhůru.
Když uděláme dojem, přijme nás do hokejovýho týmu na střední.
K Plameňačkám!
Konečně tým, kde se uplatním!
Co vy na to?
- Jo! - Rozhodně jedem.
- Přijedem. - Díky!
Prima. Tak zítra dopo.
To je boží!
No to byl den!
Ty jsi naše hvězda!
Ta trenérka z tebe bude vedle!
- Hokejový stipendium máš v kapse. - Přestaň, tati.
Je to jen soustředění.
Nikdo neví, co se tam stane.
28! Andersenová. Podrážení!
To vyloučení nám málem prohrálo zápas.
Co když to na soustředění taky zpackám?
Takhle nemluv.
Jo, byla jsi výborná.
Přesně. Máma má pravdu.
Jo, snad jo.
Jsme na tebe hrdí.
Dobrou, opice.
Tak dost. Běž.
Sladké sny.
Riley je na sebe tak přísná.
Ale my jí všechno usnadníme.
Hleďte, můj ultra supermoderní obranný systém pro Riley.
Klid, funguje.
Tohle je na všechny špatné vzpomínky, které patří na Dno mysli,
třeba to vyloučení.
Jen ji zatěžují, takže jí odlehčíme.
Vzpomínka se vytratí s tím,
že na to teď prostě nebudeme myslet.
- Dost dobrý. - Radost.
- Super řešení. - Pálí ti to.
Hezky se o Riley staráš.
Dík, snažím se.
Teď si vyčistíme hlavu.
Tady zamávala na nějakýho kluka, co ale zdravil holku za ní.
To bylo zlý. Fajn tip.
Tady zapomněla jméno tý holky.
To byl fakt trapas.
- Jak se jmenovala? - Nevím. Asi Janet?
To je fuk. Zbavme se jí.
Pěkné si nech, zbytek má pech.
Skvělá spolupráce.
Vzteku, ty ostatní do dlouhodobé paměti.
A teď všichni na kutě.
Zítra je velký den.
Radosti, vezmeš tuhle tam, kam si myslím, že ji vezmeš?
- Chtěla bys jít se mnou? - Jo.
Teda spíš ne.
Ne. Radši asi ne.
Ty jediná jsi ještě nebyla u Rileyiných přesvědčení.
Jo, ale má je nově a já vím, jak jsou pro ni důležitá.
A já je nechci poškodit nebo rozbít
nebo zpochybnit nebo tak.
Smutku, neublížíš jim, to se neboj.
Svedla jsem tě snad někdy na scestí?
Jo, mnohokrát.
Ale jdi.
Kam můžu já, můžeš i ty.
Můj ty smutku.
Máma s tátou jsou na mě hrdí.
Stará, ale dobrá.
Jsem hodná.
To je milé.
Jsem silná. Jsem skvělá.
Jsem dobrá kamarádka.
Vždycky vyhraju.
A všechna tahle přesvědčení dělají z naší holčičky Riley.
Jsem hodný člověk.
Co to tady pípá?
PUBERTA
Vypni to, Radosti!
To je apokalypsa!
Ne!
Co to děláš?
Problém vyřešen.
Radosti.
Tak jo, všechno vybourat.
Jdem demolovat.
Cože?
Jaká demolice?
Co se to děje?
Kdo vás sem poslal?
To vy jim šéfujete?
OMLUVTE NEPOŘÁDEK PUBERTA JE CHAOS
Můžete přestat demolovat Hlavní velitelství?
Nemůžu. Nic nevíte?
Vydali stavební povolení.
Povolení? A na co?
Budem to tu rozšiřovat.
Pro ostatní.
Pro ostatní?
Ještě tu nejsou?
Margie, co ta konzole?
Jo. Už to bude.
Co to děláte?
- Hotovo. Připravená. - Na co?
Vstávej. Riley. Je čas.
Soustředění.
Oběd!
Takhle to tu nechat nemůžete.
Nebojte, zas přijdeme.
Šup, ať nepřijedem pozdě!
- To ne! - Jedeme!
Riley, ty nemáš sbaleno?
Furt do mě ryješ!
To mi nemůžeš dát aspoň na chvíli pokoj?
Nepřehnals to?
Skoro jsem to nezmáčkl.
Ty troubové rozbili konzoli.
Riley, copak je?
Máma je smutná.
Já jsem hrozná!
Nejsi. Zlato.
Skoro jsem to nezmáčkla.
Moje řeč!
Pusťte k tomu profesionálku.
Jsem tak nechutná, že nemůžu na soustředění ani nikam jinam!
No jo, je to rozbitý.
Všichni jsme věděli, že ten den přijde.
A slíbili si, že se tím nenecháme rozhodit.
I když zapáchá dost.
Je to nářez.
No nic, klid. Stále se držme scénáře.
Ale vůbec ne. Nejsi, zlato.
Jenom se měníš.
Vzpomínáš na toho motýlka, co jsme viděli v parku?
- Začínal jako housenka. - Opatrně.
A jako té housence...
- Opatrně. - ...i tobě narostou křídla.
- Chceš se na něco zeptat? - Mami!
Běž už pryč!
A to nás čeká příštích 10 let.
- Riley! - To je bájo!
- Pořádně si to užijem. - Tak fajn.
Soustředění může začít!
Jo!
Než zjistíme, co a jak,
nesahejte na konzoli, pokud to nebude nutné.
A my máme volný víkend. Co bys chtěla dělat?
Mohli bychom vyklidit garáž. Nebo podkroví.
Příští rok bude ten nej!
Tým, co trénuje Robertsová, vyhrává každý rok.
A Val Ortizová je kapitánka.
Ta obsese Val Ortizovou je fakt přestřelená.
Vzali ji do Plameňaček hned v prváku.
To je něco.
Hlavně musíme bejt bezvadný.
Trenérka nás vezme a z nás budou Plameňačky!
- Co to bylo? - Co bylo co?
Jak se koukla. To je špatně.
Co? Jsi paranoidní.
Na tohle mám čuch.
Přibliž 224 na 176.
Doprava. Přibliž.
A tady!
- No? - Něco nám tají.
Ale co?
Co to dělá?
Všimla si, jak koukáme.
Ne, je za tím něco víc.
Mně připadá stejná.
Překryj a porovnej.
Vidíte? Riley před, Riley teď.
Je to očividný.
Ale co to znamená?
Všimla si, že jí něco tajíme.
A teď to znamená co?
Já nevím!
To je nesnesitelný!
A je to venku!
Robertsová nás příští rok trénovat nebude!
Grace!
Nás vzali na jinou střední školu.
To ne.
Aha.
Jo. Nevadí.
- To dost vadí! - Je po všem!
To myslí vážně?
- Jak dlouho to ví? - To nerozdýchám.
Nemůžem jít na střední
- bez Bree a Grace. - Nikoho tam neznáme.
Kamarádit se můžem dál.
A máme tenhle víkend.
Kdy si naposledy zahrajem za stejný tým.
Kámošky navždycky, ne?
Jo. Jasně.
Už se nemůžu dočkat na led.
- Myslíš, že nám daj rozvrh? - Prý máme pokoj s výhledem.
To je tak smutné.
Nesmutni!
- Ne! - Neudržím to!
Udrž slzy, než vystoupíme z auta.
A jsme tu.
VÍTEJTE NA HOKEJOVÉM SOUSTŘEDĚNÍ!
Je to tu hezký.
Nepotřebuje trenérka asistenta? Hlásím se.
- Bille! - Ne? Tak nic.
- Nashle za pár dní. - Bavte se!
- Dík! - Ať se vám nestýská.
- Tak jo, čau! - Riley,
máš všechno?
- Hokejku? - Jo.
- Rukavice? - Jo.
- A telefon? - Jasně.
- Nabitý? - Asi z půlky.
- Co? - Tati, klid.
Zavolej, kdyby něco.
Jsi naše, ukaž jim!
Tak jo. Mějte se!
- Nezapomeň na deodorant! - Mami!
Pa, opice.
Čekej. Teď.
Vyplač se. To potřebujem.
Parto, tohle jsou středoškolačky.
Před nima nemůžem být uřvaný.
Ne.
Nebojte, na přemýšlení bude dost času, až se vrátíme.
Kam se poděly Bree a Grace?
- Tamhle jsou. - Počkat.
Nechceme se těch zrádkyň zbavit?
Nejlepších kámošek? Ne.
Promiň!
Jsi v pořádku?
Dělejte jakoby nic. To je Valentina Ortizová.
Musíme něco říct.
Ahoj.
- Jsem Val... - Já vím. Jsi kapitánka,
držitelka několika rekordů,
nejradši máš červenou...
Co to meleme?
Jsme fakt otřesný.
Proč jí držíme za ty ruce?
Jako já.
To o tobě mluvila trenérka.
Riley. Z Michiganu, že?
- Z Minnesoty, děvenko. - Ne.
Nemůžeme opravovat Val Ortizovou.
Jo, přesně.
Riley ze starýho dobrýho Michiganu.
Oranžová? Kvůli komu je oranžová?
- Jsem snad oranžovej? - Já to nebyl.
- Oranžová je nechutná. - Já nic.
Ahoj, kamarádi.
Jejkote! Já jsem tvoje velká fanynka.
A teď se konečně setkáváme tváří v tvář.
Tak jo. Jak pomůžu?
Udělám zápis nebo kafe,
ohlídám kalendář nebo psa,
uklidím, kouknu, jak spíš.
Máš elánu za deset.
Co chvíli postát na místě?
Jak řekneš.
Stačí zavolat a přiběhnu.
Tak jo, bezva.
Jakže se jmenuješ?
Promiň. Často předbíhám.
Já jsem Úzkost.
Jedna z Rileyiných nových emocí.
Jsme fakt nadšení, že tu jsme!
Kam si to můžu dát?
Moment. Ono je vás víc?
Kéž bych byla vysoká jako vy.
A ty jsi jako kdo?
Jsem Závist.
To jsou vlasy.
Na to zapomeň.
To je pramen!
Takovej chcem taky!
Ty kráso. Ten tvůj pramen je boží.
Co to vyvádíš?
Když mě vezmou do týmu, mohla bych si udělat stejnej.
Jo.
Fajn. Kdo je tohle?
Kdo jsi, vazoune?
To je Stud.
Na oční kontakt zrovna moc není a taky nemluví.
Ale jinak je to zlatíčko.
Vítej na Hlavním velitelství, Stude.
Ťuk pěstí? Ne.
Ne, placák.
Trochu se ti potí dlaně, hochu.
Nechceš jít se mnou?
Seznámila bych tě s týmem.
To je vzrušující.
Ale nemůžem přiznat, jak jsme z toho paf.
Jo, by šlo.
Co za emoci to mělo bejt?
To je Ennui.
Cože?
Ennui.
Znuděnost neboli nuda.
Tak pojď sem k nám, Anvrr.
Říkám to správně?
Anvá. Ne.
Už to mám! Budu ti říkat Nuda.
Ne.
Jak to ovládáš?
Přes appku.
Hej! Přestaň! To stačí.
Klid. Já vím, že nové emoce
můžou zpočátku trochu překážet.
A že máte chuť
jim od plic říct, že jsou pěkně otravné.
Ale taky vím, že pro Riley jsou všechny emoce dobré.
I tady Depka.
No tak jo.
Dobře. Tak jdem.
Fajn. Vezmi si věci a pojď.
A co naše kamarádky?
Val je budoucnost.
Jo, moje řeč.
Potřebujem nový kamarádky, jinak budem na střední samy.
- Viď? - No...
- Jako možná... - Jdu na to.
Počkej.
Díky, že mě představíš.
Cos to provedla?
Promiň. Co myslíš?
Vykašlali jsme se na kamarádky.
Ale co ty nový? Co nám představí?
Ne. Hele.
Tyhle tři dny musí být o Bree a Grace.
Radosti, tyhle tři dny můžou rozhodnout o našem životě.
Myslím, že to kapánek přeháníš.
Radost je stará škola.
Cože?
Všichni máme nějakou práci.
Ty děláš Riley radost,
Smutek ji rmoutí,
Strach ji chrání před hrozbama, který vidí,
a mou prací je chránit ji před hrozbama, který nevidí.
Myslím na budoucnost.
Něco ti ukážu. To tě nadchne.
Já myslela, že je to držák na hrnek.
Můj tým zanalyzoval všechna data,
a došel k těmto scénářům.
Nevezmeme soustředění vážně a budeme blbnout s Bree a Grace.
Riley se před Val totálně ztrapní.
Neudělá dojem na trenérku, nestane se Plameňačkou
a pak nastoupí na střední.
Nikoho nemá.
Jí o samotě a jen učitelé ji znají jménem.
Jasně, my dva si budem rozumět.
To je tak smutné.
Spíš je to nesmysl.
Tvůj zápal pro věc je fajn, ale fakt se mýlíš.
Nic z toho se určitě nestane.
Jasně. Jak říkáš.
Ty tu šéfuješ.
Pamatujete, jak jsme poprvé stanuli na Hlavním velitelství?
Bylo to před půlminutou, Nostalgie.
Jo. To byly časy.
Nostalgie, ty tu ještě nemáš co dělat.
Přijď tak za 10 let. Po maturitě, vysoký
a svatbě nejlepší kamarádky.
Zatím budeš dostávat jen info.
- Připravená, Riley? - A teď všichni pozor!
Val nás vede do nejsvětější svatyně!
A jsme tady!
Ty holky jsou tak boží!
A starší.
Před těma se převlíkat nebudem.
Ale jo!
Šatny jsou místa respektu.
Tak pojď! Představím ti hejno Plameňaček.
- Čau. - Jak je?
Ahoj.
Riley je z Michiganu.
Aha, to nám už zůstane.
No super. A odkud z Michiganu?
To ne. Co teď?
Jak se z toho vyhrabat?
Města v Michiganu.
Něco plácnem.
Tak ňák odevšad.
Pěkný. Nashle na ledě.
Nechceš si přisednout k nám?
Chce, ať si přisednem.
Tak to je paráda.
Ale není tam místo pro Bree a Grace.
Sedneme si tamhle.
Čekám ještě na svý kamarádky.
Ale i tak díky.
Jo, jasně.
Jak myslíš.
Vidíš? Bylo to snadné.
No jo, máš pravdu.
To rozhodnutí si určitě nebudeme celej život vyčítat.
- To ne! - Bree a Grace!
- Tady jste. - Riley.
A teď si zablbnem!
Řekněte...
Tak jo, dámy. Všechny se usadíme.
Radosti?
- Počkej. - Dámy!
Usadit se znamená sednout.
Soustřeďte se.
Což znamená, že mi odevzdáte mobily.
Všechny.
Máte tady trénovat a ne blbnout.
Jasné, Andersenová?
Jasné.
Dejte své mobily do té bedny.
Na konci je dostanete zpět.
Trenérka je fakt přísná.
Tak mě napadlo, že bych mohla...
Díky, teď ne.
To teda.
Je to zábavné?
Víte, co je zábavnější?
Jezdit bazény.
A na led, dámy.
- Dík, Michiganko. - Zabodovalas.
Ať si jezdí sama.
Bravo. Radosti. Teď jsi fakt zapadla.
Mockrát děkuju, Nudo.
Zaostáváš, Andersenová!
- Přidej! - To je pruda.
Dobrá, dámy. Vydýchejte se.
Pak se rozdělíme na týmy.
Michiganka to vzala za špatnej konec.
Ale ne.
To teď mluví o nás?
Jestli se rychle neprobere, trenérka ji do týmu nevezme.
Jasně, Dani. A tys byla jiná, kdyžs nastoupila do prváku?
Určitě ne jako malý dítě.
Dani, včera sis strkala do nosu brčka.
Pomůžu ti, vazoune.
Vždycky jsem chtěla, aby si o nás lidi povídali, ale ne takhle.
Radosti, co si počneme?
Mohli bychom...
Mám nápad.
Dobře.
Když získáme na svou stranu Val, všechno bude skvělé.
Val?
Čau, Riley. Co je?
Moc mě to mrzí.
Já nechtěla, aby tým musel jezdit bazény.
Cítím se hrozně.
Fakt k tobě vzhlížím
a rozhodně to nechci zvorat.
Trochu přeháníš, nemyslíš?
- Radosti. - Jsi fantastická hráčka
a ten tým vedeš úžasně
- a já chci být jako ty. - Dobře.
Díky.
Trenérka na tebe byla přísná,
ale to není špatně.
Znamená to, že má zájem.
Vážně?
Jsem ráda, žes to přišla probrat.
Až se budem rozdělovat, zkusíme být spolu.
Jasně. Super.
- Výborně. - To bych chtěla umět.
Ale jděte. To nic nebylo.
Jen se snažím pomoct.
Souhlasím.
Výborně, Úzkosti.
Já se vzdala, tys to vzala,
vytáhla Riley z maléru a zas se můžem prohodit.
To byla teprv první část mýho plánu.
Ona je i část dvě?
Dobrý plán mívá mnoho částí.
Na zbytek soustředění se rozdělíme do dvou družstev.
Rozdělte se přesně napůl.
Tým jedna napravo, tým dvě nalevo.
Jsme spolu!
Naposledy ve stejnym družstvu, ne?
Jo.
Val nás volá!
Ale my máme hrát s Bree a Grace.
Musíme myslet na budoucnost.
Riley. Jeď. Odšlajfuj.
Chceš být v týmu s Val.
Jedem!
Dala slib svým kamarádkám.
A ten neporuší.
Máš pravdu, Radosti.
- Co to děláš? - Hej!
Ne. To jí neber. Hned to vrať.
- Dělám to nerada... - Ne!
- ...ale musím. - Ne!
Ne...
Já vím, že změna bolí. Ale hele.
Už se těším.
Fajn. Vítej v našem týmu, Michiganko.
To není naše Riley.
Já vím. Je to lepší Riley.
Riley, co nebude příští rok sama.
Vypěstujem jí nové Vnitřní já.
Celou ji změníme.
Ne!
S tím jet dolů nemůžeš!
Leda přes mou žhavou mrtvolu!
Je mi vážně líto.
Tak jsem se těšila, že budem spolupracovat.
- Co to děláš? - Neštvi mě!
Riley to má teď složitější.
A potřebuje sofistikovanější emoce, než jste vy.
Už jí nestačíte, Radosti.
Važ slova, dámo!
Ty nás chceš potlačit?
To je super nápad!
Nemůžu dýchat!
Není to nafurt. Jen než se Riley dostane do týmu
nebo než jí bude 18 nebo možná nafurt.
Nevím. Uvidíme.
- Pa! - Úzkosti!
Riley nás potřebuje!
To nic.
Neboj se, Riley. Jsi v dobrých rukách.
A teď tě celou změníme.
Mám dotaz. Jak chceš vytvořit novou Riley,
což se mi líbí, super koncept,
když jim trvalo 13let dát do kupy tu starou?
Výhoda je, že nezačínáme od nuly.
Já chci taky.
Příště.
Když budu Plameňačka, nebudu sama.
Ne!
Pusťte nás ven!
Zastavte! Pusťte nás!
Radosti...
TREZOR
Tady zůstanem zavření, až zčernáme.
Kam nás to cpete?
Tam, kam ostatní Rileyina tajemství.
My nejsme tajemství!
No jo. „Nejsme tajemství.
Děláte chybu.“
To jsme ještě neslyšeli.
Jsme potlačované emoce!
Pusťte nás!
Ne. Riley bude v pohodě.
Úplně v pohodě.
Zdárek. Víte, jak se tomu říká?
Popření.
Zvládnete říct popření?
Ahojky.
Vítejte. To je prima, že vás tu dneska máme.
To je Bloofy!
Z pořadu pro školky, co se Riley líbil?
Správně!
A teď tajemství.
Riley ho má ráda pořád.
Jak slon si zadupej Cupkej jak ta myš
Kde bydlí Bloofy dobře víš!
Pojďte se zabít.
Bloofy, tohle pro nás není dobré.
Pomohl bys nám dostat se ven?
Na to bude třeba vás.
Víte, jak ze sklenice ven?
S kým se to vybavuješ?
S kamarády.
Vidíte nějaký klíč?
Ani já ne.
Ach jo, je po nás.
Tak jest.
Váš osud je nezvratný.
Lance Sekáč?
Vždyť je to postavička z videohry.
Co ten tady?
Já věděla, že ho Riley tajně miluje.
Nechápu, co na něm viděla.
Toužím být hrdinou,
však tíží mne má minulost.
- Chápu. - Jak já mu rozumím.
To je kdo?
To je Rileyino Temné Tajemství.
A co tají?
To nechtějte vědět.
Rileyina tajemství! Velitelství ovládla neřízená emoce.
Kdybyste nám pomohla ven...
Děti, a teď trochu latiny.
Víte, co je quid pro quo?
My vás dostaneme ven a vy nás zase z trezoru.
Ne, Bloofy.
My jejich nezvratný osud nezvrátíme.
Všichni jsme vyděděnci.
Jsme zbytní. Odkopnutí.
To teda neříkej.
Ty si nezasloužíš být odkopnutý.
Omluv nás, Lanci.
Nevzpomínáš si na jeho mocný útok?
A teď si tě dám, Riley!
Jo, fakt? Sleduj!
PROHRA
Ach jo!
Poslouchej mě, Lanci Sekáči.
Nikdo není úplně zbytný.
Ale já jsem válečník prokletý slabým útokem.
Pak z toho prokletí udělej přednost.
Kryjte se, mí druhové,
neb teď vás osvobodím!
Hej! Pomůžeš?
Bezva, Temné Tajemství.
Teď musíte pomoct vy nám.
V mé ledvince je věc, která nám pomůže ven.
Všichni zvolejme: „Ledvinko!“
Ledvinko!
Hoj, kamarádi. Já jsem Ledvinka.
Ledvinko, musíme prchnout.
Máš něco, co by nám pomohlo?
Mám toho spoustu.
Co si myslíte, že by bylo nejlepší?
Rajčátko,
žába,
či výbušný dynamit?
Mě fakt trefí.
Jupí! A cesta ven je volná!
Dáme si: „Dobrá věc se podařila!“
Není čas!
Díky, druhové.
Musím vám dát sbohem.
A co Temné Tajemství?
Ještě ne.
To je možná pro všechny nejlepší.
Kdo vás pustil ven? Zpátky do cely!
- Ajaj. - Co si počneme?
Ach, znechucená,
když jsi uvěřila ve mě ty, uvěřím v sebe i já sám.
Počkej. Co?
Co se to děje?
Ne.
Dave, pomoc!
Vydržte!
Dave!
Lanci!
Sbohem, druhové!
Buď zdráv, osude!
Kdo jinému jámu kopá...
Za mnou!
Co uděláme? Co teď?
Vzteku, stůj! Kam se ženeš?
Na Hlavní velitelství. Pomoct Riley!
Riley není nahoře.
Riley je tam.
Nejdřív musíme najít její Vnitřní já.
Chceš, abychom se vypravili až na její Dno mysli?
Přišla jsi snad o rozum?
Radosti, jak se tam...
- Stát! - Za mnou!
Ani se nehněte!
Jak se tam dostaneme? Radosti, máš nějaký plán?
Úzkost by určitě plán měla.
Ovšemže mám plán. Kdo by neměl plán?
Není jediná, kdo myslí na budoucnost.
Nejdřív bude stačit, když...
Momentík.
Najdeme Tok vědomí.
A po něm hezky v klidu doplujeme až na Dno mysli.
- Kde jsou nepříjemné vzpomínky. - Přesně tak.
A tam najdeme Riley, kterou známe a máme rádi.
Obnovíme její Vnitřní já a Riley bude zase Riley!
Musím uznat, že to by vyjít mohlo.
Jo, mohlo!
A pak řeknu Úzkosti: „Hele, nestrachuj se tolik pořád.“
A ona řekne: „Radosti, to mě nikdy nenapadlo. Díky.“
A stanou se z nás kamarádky.
A pak hybaj do zapomnění.
Co? Ne, Vzteku!
Dobře, fajn. Nechám ji bejt.
Nebojte. Vím, kde Tok vědomí je.
Se Smutkem jsme tu už jednou byly.
Radosti, slepá ulička.
Slepá ulička! To je konec!
Všechno se tu tak rychle mění!
A jsme v čudu.
Ne. Kdo se usmívá, v čudu nebývá.
Nikdo se neusmívá.
Ale jděte! Mrkněte na Smutek!
Má pusu od ucha k uchu.
Já myslel, že víš, kam jdeme.
Taky jo. To bylo.
- Dejte mi chvilku. - Nemá páru.
Jsme v čudu.
Riley je vzhůru.
Nějak brzy. Co jí to dělají?
Honem, najdem si jinou cestu.
Neboj se, Riley. Už běžíme.
Proč jsme vzhůru tak brzy?
Protože, mon ami, musíme zrychlit,
být na ledu časně
a trénovat jako ještě nikdy!
A nejsme v hokeji už dobří?
To jo.
Ale Plameňačky jsou super.
Přesně!
Kdykoli mineme, objedeme celou plochu.
Hokej není hra, hokej je sport.
Jo!
To bylo úžasný.
A takhle to musí být pokaždé. Teď to zopáknem!
Vidím, že nejsem sama, kdo chodí na led dřív.
To je Val!
Měly jsme stejný nápad.
V podstatě jsme úplně stejný. Budem nejlepší kámošky.
Jak dlouho už tady jsi?
Ani nevím. Tak hoďku?
Chtěla jsem mít led na chvíli pro sebe.
Mám to stejně.
Já se picnu. Ona nás chápe.
Já říkala holkám, že se vzpamatuješ.
Máš na to být nejlepší.
To je ono.
Jde nám to náramně!
Jo, ale Val si nás musí fakt oblíbit.
Tak se jí zeptáme na fůru věcí.
Lidi rádi mluví sami o sobě.
Jaký to bylo v Plameňačkách, kdyžs byla v prváku?
Byla to dřina.
Fakt velká.
Ale našla jsem tam nejlepší kámošky.
Val se svěřuje!
Dneska si děláme večírek,
objednáme si jídlo. Přijď!
To je exkluzivní pozvání.
To jdeme!
- Fakt? - Určitě.
Bude to fajn.
Tak, dámy. Kolečko.
Ahoj, Riley.
Čau.
O Val se s nimi dělit nebudem.
Brzy ráno mám vždycky hrozný hlad.
To já taky.
Co já bych teď dala za kousek pizzy.
Jo!
Já říkala, že to najdu.
Tok vědomí.
- Ale... - Naše malá je hladová.
Naskočíme na nějakou ňamku.
- Radosti. - Pizza.
Ještě je teplá.
A extra sýr!
Nesmutni, naskoč!
Ale to nemůže vyjít.
Nedostanem se potrubím zpátky.
Někdo by musel být u konzole a přivolat nás.
Má pravdu. Uvízneme tam.
Úzkost by s tím počítala.
To pochybuju. Fajn.
Tak jo.
Někdo bude muset vyšplhat tou troubou
zpátky na Hlavní velitelství
a ve správnou chvíli nás přivolat zpět.
Já tam vylezu a dám jí...
Tak to těžko.
- Rád bych řekl. - Ty ani náhodou.
Díky.
Chceš, abych tam vylezla já? V tomhle?
Na to zapomeň.
To ne. Já ne.
Jo! Smutku, ty to zmákneš!
Vždyť konzoli ovládáš ze všech nejlíp.
Četla jsi manuály, několikrát.
To si myslíš ty,
ale třeba Manuál 28, kapitolu 7:
„Jak přivolat věci, které nejsou vzpomínkami“ moc neznám.
Teď jsi mi to potvrdila.
Jasný souhlas.
Kde jste všichni? To máte zase pauzu?
Vysílačky. Na. Test.
Slyšíš mě? Musím zmáčknout čudl.
Volám Radost. Rozumím. Konec. Jo! Super!
Zavoláme ti, až tam budem
a ty nás přivoláš.
Je to nejrychlejší cesta na velitelství.
Já to nedám.
Nejsem tak silná jako ty.
Já tě dobře znám.
Ty jsi silná.
Zrovna teď se mi nevybavuje v čem přesně,
ale to zvládneš.
Nedívej se dolů a šplhej.
Tak jo, snad to zvládnu.
Bude v poho, ne?
Pade na pade.
Chceš taky?
Tyhle jsou hrozný.
Chutnají jak karton.
Val nemůžem říct „ne“!
Jasně. To máš recht.
Jíme to, co jí Val.
Tak se mi líbíš.
Jsi Závist na správným místě.
Ber kormidlo, hned jsem zpět.
Vybrala mě! Vidělas to, Nudo?
- Vybrala mě. - Všechno moc prožíváš.
Má to fakt zajímavou texturu.
Chutná, jak...
Co mi to připomíná?
Karton? Chřest? Brokolice?
Co tam nahoře dělají?
Nevím, ale už naskočte.
Ne! Na brokolici...
Musíš! Kvůli Riley.
Tak jo. Fajn!
Fuj. Asi hodím šavli.
Když budu dobře hrát, budu mít kamarádky.
Paráda, Riley.
- Válíš, Michiganko. - Bezva.
Dobrá, dámy. Dnes máte pochvalu.
Večer to nepřežeňte.
Přesně na tuhle chvíli jsme čekali.
Večírek s Val a novýma kámoškama!
Proč zastavujem? Co se děje?
To je on.
Rudej notes.
Neříkej to tak. Jen ji vyděsíš.
Proč bych se děsila?
Je v něm všechno, co si o tobě trenérka myslí.
To dobrý i to špatný.
- Jestli tě chce vzít do týmu... - Nebo ne.
Holky, stačí.
- Co? Je to pravda. - Je to tak.
Co si tam o nás asi napsala?
Co já vím? Myslíš, že je to zlý?
Doteď ne, ale odteď jo!
Co když už má seznam oblíbených hráček a my tam nejsme?
Nebo seznam nejhorších hráček a my tam jsme?
Nebo hůř! Nejsme ani na jednom,
protože jsme marný pro oba!
Nerada vás vyrušuju, ale ty holky odcházej.
Utečou nám!
Tak jo. Poprvé jdeme s partou. Děláme jakoby nic.
Proč tak kejváme rukama, když jdeme?
Zkusíme nekejvat.
- To vypadá blbě. - Tak nic.
Půjdeme jako Dani. Ta kejvá v rytmu.
Ne, je to ještě horší!
Fajn, nedělám to schválně. Promiň, že něco zkouším!
K čemu jsou asi tak kapsy?
- To je dobrý. - Nudo, jsem na tebe hrdá.
Čemu se to smějou?
Čemu se ty frajerky smějou?
Nevím. Řešili jsme ty ruce.
Dělejme, že nás to pobavilo.
Radosti! Vztek se moc roztahuje!
Strachu, co zase vyšiluješ?
Tohle plavidlo je schíza.
Jiný nemáme.
Za jak dlouho tam vůbec budem?
Až tam budem, tak tam budem.
Úzkost by to jistě věděla na minutu přesně.
Protože je vševědoucí, že?
Nelíbí se mi, co říká.
Ani to, jak se chová.
Ale myslím, že ji změním.
Víte vy co? Kdo tu má rád dorty?
Ruce nahoru!
Michiganko, máš nějakou oblíbenou kapelu?
Všichni na nás zírají.
Na to je jen jedna správná odpověď.
Třpyťulindy! Jsou fakt boží.
Třpyťulindy!
Já z nich byla hotová na základce.
- Jako fakt? - Jo, byla jsem Třpytka.
Ne! To chce nějakou jinou kapelu. Jedno jakou, ale jinou.
Volej všechno, co víme o muzice!
Nějakou pecku známe, ne?
- TripleDent chtěj - Jen co jsi vstal
Stude, někam to ukliď!
Přece tu musí něco být.
- Hledám. - Něco lepšího.
Ne, tohle ne.
Nic lepšího tu není!
Většina jsou znělky a tátův popík.
Jasně, ale neříkej, že je furt posloucháš.
Klid, nepanikařit. Co teď?
Když neznáme jejich muziku, nemáme jim co nabídnout.
Za chvíli zjistí, že se přetvařujem.
Pardon. Excusez moi.
Na tenhle moment čekám, co jsem přišla na svět.
Jo. Já Třpyťulindy žeru.
Třpyťulindy žeru.
Opusťte brokolici!
- Radosti! - Podej nám ruku!
Co to je?
Propast Sarkasmu.
A je čím dál větší!
Zachraň se, kdo můžeš!
Sarkasmu? Vážně?
Třpyťulindy jsou má nej kapela.
Ale ona je má fakt ráda.
Chorošku si dělaj samy.
Radosti,
když nemůžem plout po Toku myšlenek, nevíme, kudy se dát.
A když nevíme, kudy se dát, už nikdy nenajdem Tok!
Je to začarovaný kruh tragédií a následků!
Nebo se zeptáme tamhle těch.
Jo. Nebo tak.
To jsme ale rádi, že jsme vás potkali.
To jsme ale rádi, že jsme vás potkali!
Prosím, potřebujem vaši pomoc!
Potřebujem vaši pomoc!
Co maj za problém?
Parto, musíte na ně zapůsobit.
Hej.
Vy jste jistě nejlepší jeřábníci na světě!
Teda. Ty jsou ale drzí.
Třpyťulindy jsou fakt hustý.
Riley, co to tu povídáš? Třpyťulindy zbožňuješ.
Čau, holky.
Naše nejlepší kámošky se s náma nějak moc kámošej.
Byly jsme na jejich koncertě.
- Jako jasně, ale... - Ale co?
Bylo to bezva.
Grace, moc nepomáháš.
Jo, jasně. To teda bylo bezva.
To teda bylo bezva.
Proč ji nenechají na pokoji?
No a co uděláme teď?
Vezmeme to kolem a bude to prima.
Protáhnem si nohy, Vzteku. Za mnou!
Byl to večer mýho života.
Fakticky bezva pokec.
Báječnej.
Ale už musíme jít.
Tak jo, pa.
Líbí se mi tahle muzika!
- Super, Riley! - Michiganka se vyzná.
Vidíte? Když se nám bude líbit to, co jim, budeme mít kamarádky.
Dobrou, holky.
Myslím, že půjdu do hajan.
- Vážně? - Jo, je pozdě.
A chci se vyspat před zítřejší exhibicí.
Jakou exhibicí?
To je přátelák, co trenérka pořádá poslední den.
Tak se Val dostala do týmu už v prváku.
To jí neříkej.
Val dala dva góly. To žádná prvanda nezvládla.
Dani, dost.
Není to sice nábor do školního týmu,
ale vlastně je.
To zmákneš. Buď sama sebou.
Slyšeli jste to?
Může se z nás vyklubat Plameňačka.
Ale jak máme být sami sebou, když nemáme nové Vnitřní já?
Máš pravdu.
Odvezeme tyhle vzpomínky dolů.
Není to brokolice?
Jsme čím dál tím víc ztracený, Radosti.
Skvělý postřeh.
Oklika je krapet delší, než jsem čekala.
No to nic, zazpíváme si pro radost?
A já vím co. Písničku „Je čas to vzdát.“
Nebo si dáme bobříka mlčení!
Raz, dva, tři, pšt!
Já vám řeknu, co uděláme. Vrátíme se nahoru a...
Vzteku, teď se nevztekej.
Tohle nemá cenu. Skutečná Riley je bůhvíkde...
- a my ji nikdy nenajdem. - Těch se zbavíme!
Ne. Já ji najdu. Jen se potřebuju odněkud rozhlídnout.
To nefunguje, ale fajn.
- Všechno je fajn. - Nemá to cenu.
Odepišme ztráty a vraťme se.
Tahle výprava je samá slepá ulička.
Co se spustil ten pubertální poplach,
tak tu nic nefunguje, jak by mělo!
Vůbec to už nepoznávám.
Jedna ráno, a my jsme ještě vzhůru!
V takový bryndě jsme nebyli, co pamatuju.
Riley, co známe, je fuč!
A jestli to Radost nechce vidět, pak se obelhává!
Obelhává?
Ovšemže se obelhávám!
Víte, jak je těžký mít pořád dobrou náladu,
když si pořád jenom stěžujete?
Himl hergot krucajs element!
Myslíte, že si vím se vším rady?
Ovšemže ne!
Nemůžeme najít ani Dno svojí vlastní mysli.
Úzkost má pravdu!
Riley nás nepotřebuje tolik, jako potřebuje je.
A to bolí.
Vážně bolí.
Radosti, udělalas spoustu chyb.
Fakt moc.
A v budoucnu jich uděláš ještě víc.
Ale když se tím necháš odradit, můžeme si rovnou lehnout a vzdát to.
To mi nezní vůbec špatně.
Tak pojď.
- S dovolením. - To je naše!
- Naléhavý případ. - Díky!
Naskoč!
Na tohle raději zapomenem.
Neříkej dvakrát.
Hele.
Veď nás, důvěřujem ti.
Všechno cajk!
Plameňačky nás vzaly mezi sebe.
Ale když nás trenérka nevezme do týmu, bude to fuk.
Zítra půjde o všechno.
Což znamená, že potřebujeme pomoc všech.
Nudo, posloucháš mě?
Ne.
Stude?
- Fakticky bezva pokec. - Stude?
- Báječnej. - No nic.
- Ale už musíme jít. - Tak jo, pa!
Do dobře. Co jsem to chtěla?
Jak já nesnáším, když jdu něco udělat,
a pak zapomenu, co jsem vlastně chtěla.
Ostatní by nám měli pomoct.
Přesně to si taky myslím.
Ta exhibice bude nejdůležitější zápas našeho života.
Tak jo, bando. Čeká nás dlouhá noc.
Musíme vyburcovat všechny smysly.
Pojďte. Vezmem to zkratkou přes...
PŘEDSTAVIVOST
Představivost!
Tady se vám bude líbit.
Je tu Hranolkový les a Mračná čtvrť.
Změnilo se to tu.
Hora lásek?
To jsou její lásky?
Jediný, kdo za něco stojí, je Lance.
Aspoň tady mu to sekne.
Tomu to sekne vždycky.
Fámyzdat?
Odtud máme ty nejlepší fámy.
Zvláštní vydání!
Horké fámy rovnou z tisku!
„Ve sborovně mají vířivku?“
„Lucy z vedlejší třídy umí věštit?“
„Abbie R píše Mikovi T. Ale Mike T je blázen do Sarah M?“
A co novinářská integrita?
Polštářová pevnost pořád stojí!
A dokonce je i větší.
A do oranžova?
Dvaadvacítka: Riley si zlomí při tréninku nohu, všechny zklame.
Bezva.
Osmnáctko. Val a Dani si šuškají, když Riley nedá gól.
Bezva! Musíme Riley pomoct se připravit.
Teď musíme vymyslet všechno, co by se mohlo pokazit.
Myslíme na budoucnost.
Na všechny chyby, co by mohla udělat.
Tak co, Sedmnáctko? S čím se vytasíš?
Riley netrefí prázdnou branku. Trenérka si píše do notesu.
Jo!
Jen tak dál.
To ne!
Zneužívají Rileyinu představivost proti ní samotné.
Val a její kámošky nás teď berou, ale když se nedostanem do týmu,
budou nás mít rády i zítra?
Tak jo, zpět k představě tři.
Tým Bree a Grace vyhraje a my jsme za hlupačku.
Číslo 22. Val nám přihraje, ale my spadnem.
Tohle nesmí naší Riley dělat.
Musíme to zastavit.
Bezva, Sedmatřicítko. Riley dá gól, ale vlastní.
- Proč kreslíš hrocha? - Cože?
Kreslím Riley!
Radosti, zapomnělas culík.
Culík má parádní. Jo!
Riley dá gól a všichni se radují?
Jednaosmdesátko, to nám k ničemu není.
Riley si nalakuje nehty, aby jí ladily s dresem.
Všichni se opičí. A je fakt hustá.
Riley má chrániče.
Koupíme kytku těm, co prohrály.
Co? Nemusím se furt jenom vztekat.
Ne. To je super.
Lak na nehty? Chrániče?
Mám pocit, že nechápete zadání.
Co?
Co? Kdo tu představu Riley přehrál?
- Jak to mám vědět? - Na mě nekoukej.
Co se to děje?
Kdo sem posílá všechny ty pozitivní...
Radosti.
Já vím, že tam jsi.
Ona je tu Radost?
Z Hlavního velitelství?
Posílám tam policii.
Udělali jsme, co jsme mohli.
Nenechte se ovládat Úzkostí.
Těmi hroznými představami chce Riley změnit.
Radosti, dělám to pro tebe!
Proto, aby byla Riley šťastnější.
Kdyby ti šlo o její štěstí, tak jí neubližuješ.
Kdo souhlasí?
Vážně? Nikdo?
Je mi líto.
Ty to chápeš, Sedmaosmdesátko.
Kotě.
Trochu mimo mísu, ale beru.
Kdo dál? No tak!
Co když bude Riley lepší než Val a Val ji bude nesnášet?
A co když bude Riley lepší než Val a Val ji bude obdivovat?
Jo! To je ono!
Co když se Riley tak znemožní, že bude muset přestat hrát hokej?
Co když bude Riley válet tak, že se trenérka rozpláče,
Riley pozvou na olympiádu
a ona zajistí celému národu vítězství?
Radosti, to je trochu nereálný.
Ne!
Úzkost vás přikovala ke stolům a přinutila kreslit noční můry!
Ale to si snad líbit nenecháte!
Tužky pryč! Končíme!
Jo!
Co je moc, to je moc!
Mé představy!
Polštářová bitva!
Za Riley!
Musíme se připravovat.
Ne!
Tak jo, už musíme jít!
Jo. Asi jo.
- Jen pojďte, policajti! - Ne.
Vraťte se!
Rychle! Na Přehlídku budoucích povolání!
Popadněte balón!
- Kuchařka! - Špatně placené!
- Učitelka výtvarky! - Nedoceněné!
- Etnomuzikoložka! - Nemám tušení, co to je.
Předsedkyně Nejvyššího soudu!
Jejímu úsudku věřím!
Ruce vzhůru!
Vždyť nám uletí!
Jo! Teď se Riley aspoň trochu vyspí.
Chci zpátky do sklenice!
Radost to nechápe.
Bez představ nebudeme připraveni.
Zítřejší přátelák bude rozhodující.
Trenérka z nás udělá buď Plameňačku, nebo nás čeká budoucnost bez kamarádů.
Kéž bychom věděli, co si o nás trenérka myslí.
- Její notes! - To je super nápad!
Je v něm všechno, co si o tobě trenérka myslí.
Stačí se jí vkrást do kanclu a přečíst si ho.
Tak šup, Riley. Vstaň a běž.
Moc se jí nechce.
A nepřepínáme ji moc?
Musíme zjistit, co je v tom notesu!
Jen tak zjistíme, jak můžem být lepší.
Riley, ne.
Haló? Jsi tam, Radosti?
Smutku, co se stalo?
Proč je Riley zase vzhůru? Přepínám.
Úzkost nutí Riley, aby se vplížila do kanceláře trenérky.
- Cože? - Takové věci nedělá.
Nebude, až jí obnovíme její Vnitřní já.
Smutku, musíš ji zastavit.
Ale ať tě nechytěj.
Přepínám!
Ne, Riley.
Proč ho vrací?
Smutek?
Nudo? Kde máš mobil?
Mobil? Kde mám mobil?
Jako fakt? To se mi snad zdá.
Ne!
Bude někde tady. Najít!
Mám tě!
Smutku?
Ne.
Já vím, že Riley dělá něco, co se nedělá.
Taková Riley není.
Nejde o to, jaká Riley je.
Ale jaká musí být.
Andersenová: NENÍ PŘIPRAVENA
„Není připravena?“
Cože? Už je rozhodnuto?
Nevezme nás do týmu?
Ne. Máme ještě den.
Co budeme dělat? Co vymyslíme?
- To nic. - Co by udělala Val?
Prostě přimějeme trenérku, aby si to rozmyslela.
Potřebujem nový nápady.
A spousty.
To ne! Má rozbouřenou mysl!
To bylo o fous!
Sólovat?
Pomluvit soupeřky?
Jo!
Tyhle špatné nápady nesmí Riley dostat!
Radosti!
- Rozbijte jich co nejvíc můžete. - Radosti!
Radosti!
Dám bokem nápady, u kterých mě mrzí, že nenapadly mě.
Ne! Žádný z nich není dost dobrý.
Potřebujem víc!
Jen houšť!
Vyšplhejte na balón!
Tohle je horší než plavba na brokolici!
Honem! Chyťte si nápad!
Ty nápady nejsou nosné.
Ty nápady nejsou nosné!
Potřebujem něco většího.
Tenhle nosný je!
Můžem?
Radosti! Tenhle nápad potřebujem!
Jestli Riley některý z těch nápadů dostane, skončí to katastrofou!
Radosti! Musíme nahoru.
To je pane nápad!
Líbí se mi.
To ne.
Držte mě!
Ale vážně, chyťte se mě!
Strachu, ty máš padák?
Jo.
Spíš by mě zajímalo, proč ho nemáte vy?
- My to přežili! - Jo!
Jsme dole!
Zvládli jsme to!
Honem! Na Dno mysli!
Je čas skoncovat s Úzkostí!
Trenérka má pravdu. Riley na to nemá.
Ale už brzo na to mít Riley bude.
Tohle nám nedocházelo.
Ukážeme jim, že jsme Plameňačka, která se prosadí za jakoukoli cenu.
Konečně k nim patříme!
Co ty na to, Smutku?
- No já... - Bezva!
Rudá nám vážně sekne.
Fakt je to zábava.
Ach jo. Teď na nás žárlí. To mě mrzí.
Ty nepoznaj, co je in, ani když na to koukají.
Čau, Michiganko.
Rudej pramen, jo?
- Jo! - A jsme in.
Snad to nevadí.
Vím, že ještě nejsem Plameňačka,
ale když jsme ve stejným družstvu,
měly bychom ladit, ne?
Jo, jasan.
Spala jsi v noci vůbec?
Ne, jak bych mohla? Dnešek je důležitej!
Jo, ty myslíš tu exhibici?
Vidíš? Já ti říkala, ať ji neděsíš.
Ale jsi v poho, ne? Soustředěná a tak.
Doufám, že dáš i nějakej gól.
Jo! Jasně!
Val dala v exhibici dva góly a stala se Plameňačkou.
Víte, co je lepší než dva?
- Tři! - Tři!
Zrovna jsem to chtěla říct. Řekly jsme to naráz.
Ale jak chcete dát tři góly?
Nová Riley zvládne cokoli.
Tahle vzpomínka její nové Já dokončí.
Hned budu zpět.
Honem!
Už jsme blízko.
Rileyino Vnitřní já je na vrcholu...
To je ale hora.
Nevzpomínám si, že bych jich sem poslala tolik.
To je, jak vrazila do těch skleněných dveří na oslavě.
A jak rozbila babiččin oblíbený talíř.
Díky bohu, že na tyhle věci už nemyslí.
Jo.
Tamhle je.
Jsem hodný člověk.
To ne.
Jo. Honem.
A je to tu!
Nejsem dost dobrá.
Cože?
Nejsem dost dobrá.
Jsi si jistá?
To nic.
To si jen uvědomuje, že může být vždycky lepší.
To nic není.
Smutku, máme Rileyino vnitřní já.
Přivolej nás!
Smutku. Slyšíš mě?
Nejsem dost dobrá.
Dobrá, s tím se dá pracovat.
Jen musíme překalibrovat konzoli a pak to nějak uřídíme.
Hlavně žádný překvapení.
Tohle jde sem. Jo.
Tohle sem. Jo.
Tohle sem ale nepatří. Tak.
Honem. Ještě trochu potunit. A bude to dokonalé.
Ale tohle se mi nezdá. Co se tu děje?
Depko! Dělej!
Radosti.
To ne!
Jsem hodný člověk.
Nejsem dost dobrá.
To byla naše jediná cesta zpět.
- Co teď? - Skoro jsme to stihli.
Radosti!
Kam to jdeš?
28! Andersenová. Podrážení!
Tohle bych od tebe nečekal.
To ne...
Co...
Ach jo. Prosím.
Co mi uniká?
Jsem hodný člověk.
Radosti,
co budeme dělat?
Já už nevím.
Nevím, jak Úzkost zastavit.
Možná to nejde.
Možná to souvisí s dospíváním.
Člověk se míň raduje.
Ale jedno vím jistě.
Riley nebude sama sebou, když tohle nevrátíme na velitelství.
A fofrem.
Jak?
Užij si zápas, Riley.
Ty taky.
Nejsem dost dobrá.
Jo! Do toho!
Riley, jsem volná. Přihraj!
Nejsem dost dobrá.
Jo! Michiganka!
Ale nemusíš tak sólovat.
Jo! Jeden dala, ještě dva.
Jak se s Vnitřním já dostaneme odtud až tam?
Měl bych nápad, ale vůbec se mi nelíbí.
Vzteku! Riley nás potřebuje.
Ledvinko!
Tak na co čekáte? Zavolejte ho!
Ledvinko!
Hoj, kamarádi. Já jsem Ledvinka.
My víme.
Ledvinko, musíme se dostat na velitelství.
Máš něco, co by nám mohlo pomoct?
Mám v sobě spoustu věcí.
Která z nich myslíte, že by nám pomohla nejlépe?
Lepicí páska,
- gumová kachnička... - Není čas!
Jako vážně, Ledvinko? Dynamit?
Nemáš tam tryskový batoh nebo letadlo nebo něco, co nám pomůže?
Myslíte si, že jsem hangár nebo co?
Nabízím kachničku. Nabízím lepicí pásku.
Už vím, co a jak.
Ale toho dynamitu budeme potřebovat víc.
Víte vy co? Trhněte si!
No tak, Riley. Přeber puk!
Dělej, ber ho!
Nejsem dost dobrá.
Michiganko, co to děláš?
Jsme ve stejnym týmu!
Jo!
No jo, no, tak se na nás Dani trochu zlobí,
ale všechny nám odpustí, až nás vezmou do týmu.
Dělej, Riley. Ještě jeden gól.
Počkej, Radosti.
- My odpálíme tenhle útes? - Jo.
A pak se svezeme na lavině nepříjemných vzpomínek zpátky na velitelství?
Jo!
A jak zajistíme, aby ty zlé vzpomínky neovlivnily její přesvědčení?
Tak to nevím.
Jo! Co se může pokazit?
Můžem?
- Za Riley. - Jdem na to.
Jdem za tebou, Riley.
Naskočte!
Ach jo!
Ale no tak!
Nejsem dost dobrá.
Musíš dát gól!
Andersenová! Vyloučena na dvě minuty!
Ne!
Grace, jsi v pořádku?
Ublížili jsme Grace.
Seběhlo se to tak rychle. Ani jsem ji neviděla.
Nejsem dost dobrá.
Ne! Co jsme to udělali?
Ne.
Já to spravím.
Tohle bych od tebe nečekal.
Co? Ne!
Pojďte.
Nejsem dost dobrá.
No tak, Riley.
Musíš se sebrat.
No tak, Riley. Musíš se sebrat.
Nejsem dost dobrá.
Musíš dát gól, Riley!
Jinak bylo všechno k ničemu.
Úzkosti, moc Riley sužuješ.
Dobrá, vydýchejte se!
- Smutku! - Radosti! Pomoc!
Zaberte! Tohle zvládnem!
Drží moc pevně!
Kvůli Úzkosti!
Úzkosti, dost!
Nemůžeš rozhodnout o tom, jaká Riley bude.
Úzkosti.
Musíš ji pustit.
Jsem hodný člověk.
Radosti.
Moc mě to mrzí.
Jen jsem se ji snažila chránit.
Ale máš pravdu.
My nerozhodujeme o tom, jaká Riley je.
Pěkné si nech, zbytek má pech!
28! Andersenová. Podrážení!
Jsem hodný člověk.
Radosti! Co to děláš?
Jsem sobecká.
Jsem milá.
Nejsem dost dobrá.
Jsem hodný člověk.
Chci zapadnout mezi druhé,
ale chci být i sama sebou.
Jsem statečná, ale mívám strach.
Úspěch je pro mě vším. Dělám chyby.
Jsem hodná. Jsem zlá.
Jsem dobrá kamarádka.
Jsem děsná kamarádka. Jsem silná.
Jsem slabá. Občas potřebuju pomoc.
Riley, jsi v pořádku?
Jo.
No, spíš ne.
Byla jsem na vás fakt ošklivá.
Rozhodilo mě, když jste řekly, že nastoupíte na střední jinam.
A...
Fakt mě to mrzí.
Jestli už se mnou nechcete kamarádit,
pochopím to.
Ale...
Spíš doufám, že mi odpustíte.
Jednou.
- Na led, dámy! - Tak pojď.
Musíme dohrát zápas.
Radosti,
Riley tě volá!
Riley!
Jo!
Hele, Minnesotko, proč furt zíráš do mobilu?
Jsou skoro dvě. Trenérka zveřejní nábor.
- Dvě odpo. To je za... - Šest minut.
A co když z nás neudělá Plameňačku?
Díky, že se ptáš, Radosti.
Zaprvé, máma s tátou budou strašně zklamaní.
Nikam to nedotáhnem a stane se z nás etnomuzikoložka,
i když netušíme, co to je.
Nebudeme mít kamarády a umřeme sami.
Jen klid.
Nic z toho se zatím neděje.
- Že ne? - Ne.
Bezva. Tak co kdyby sis šla pohovět do křesla?
Jo. To je bezva nápad.
Vidíš? Není to lepší?
Jo. Je to pohoda.
Jestli se Riley dostane do týmu, už neovlivníme.
Ale co ovlivnit můžeme?
No...
Riley má zítra písemku ze španělštiny. Musíme se šrotit.
- Máš pravdu. Úplně jsme... - Olvidamos!
- Co to znamená? - „Zapomněli.“
- Dávala jsi pozor. - To bych si nikdy nevzpomněla.
- Máš pamatováka. - Muchas gracias.
Díky.
A navíc dodržujeme plán tréninků pro mladší dorost.
Kéž by to napadlo mě.
Novinka. Napadlo!
Moment, máš pravdu.
Začínám si závidět. Díky za připomenutí.
Nemáš za co!
- Kdo to řekl? - Můj novej kámoš, Ledvinka.
Hoj, kamarádi! Já jsem Ledvinka.
Konfety, když nás vezmou.
To je nápad.
Ať to dopadne, jak chce, máme naši holčičku rádi.
Konfety, když ne!
- E-mail od trenérky? - Ne, to jsou Bree a Grace.
Hodně štěstí!
Ty dvě mi chybí.
Vzpomínáte, jak jsme s Bree a Grace...
Jdeš moc brzy.
- Ne. - Vrať se dolů.
Budu dole, kdybyste mě potřebovali.
Jsou za tři minuty dvě.
- To zvládne. - Poněvadž má nás.
Jo! Ne? Protože... Možná?
No vida, Stude.
Všichni se podívejte na Studa!
Když tě nevezme letos, zkusíš to příští rok.
Já vím.
- Mám ji ráda. - A proč bys neměla?
Je fakt chytrá.
A skvělá v hokeji.
Má umělecký sklony.
Sem tam se nudí, ale není nudná.
Ale občas umí být i pěkně sarkastická.
Někdy má fakt hloupé nápady.
A příležitostně udělá něco nepěknýho.
A občas je k sobě příliš kritická.
Ale všechno tohle dělá z Riley Riley.
A my ji máme rádi celou.
Se vším, co nám na ní nevoní, i s jejími přednostmi.
Jaké bylo soustředění?
Jak jsme se domluvili. Všechno jim řekneme.
- Jak jsme se vkradli trenérce do kanclu? - Že jsme zfaulovali Grace?
- Jak jsme lhali? - I o Plameňačkách?
- Nemusej vědět všechno. - Námitka.
Pardon. Excusez moi.
Bylo to fajn.
Je pryč tři dny a vypadne z ní „fajn“?
A co to ten rudý pramen?
Je snad v nějakém gangu?
Vítej zpět, Úzkosti.
Je pryč tři dny a vypadne z ní „fajn“?
Jo, je to tak. Vrátím tam hokej.
A puku se ujímá Reeves
a přejíždí do útoku.
A střílí na branku!
Překlad: Vojtěch Kostiha
Tak pojď, Temné Tajemství.
Pojď ven.
Neboj se. Polez.
Tak jo. Prozraď se, kámo.
Copak tají?
Propálili jsme koberec.
Fakt jo? Nic víc?
Já myslela, že jsi to, jak jsme se vyčůrali do bazénu.
Počkej!
A je fuč.